1904. No. 9. FOTOKEMISKE STUDIER. 



Bergkrystalvindu på vedkommende Sted i Flasken, dels ved Tilbage- 

 kastning. 



Idet Duclaux^ sogte efter en fotokemisk Procès, som kunde bruges 

 til klimatologiske Målinger, stillede han den Fordring dertil, at den måtte 

 være af endotermisk^2iX.nr, og han måtte derved forkaste såvel Bunsen 

 & Roscoes Klorknaldgasfotometer som Marchands Fotantitypimeter. 

 Imidlertid oplyser Lemoine-, der meget noje har studeret Ferrioxalatets 

 Reduktion i Lyset, at det kun er en forsvindende Del af det af Væsken 

 opsugede Lys, der overføres i kemisk Virksomhed. Det absorberede 

 Lys kommer der\ed væsentlig til at spille et Irritaments Rolle \ed Ud- 

 løsningen af den kemiske Procès. Om det end ikke lykkes at udtrykke 

 den ved den fotokemiske Procès målte Lysmængde i absolut Mål (Kalorier 

 eller lignende Energienheder), så vil dog Processens Forlob kunne be- 

 nyttes som et Mål for Lysmængden. 



Således som de fotokemiske Målinger plejer at anordnes, tør man 

 vistnok forudsætte, at den kemiske Reaktions exo termiske Karakter vil 

 være uden Indflydelse på Målingernes Brugbarhed, idet den ved Reak- 

 tionen frigjorte Varmemængde hurtigt afledes gjennem Belysningskarrets 

 relativt store Overflade. 



Af ]\Iangel på en helt endoterm Reaktion måtte derfor også 

 Du cl au x selv lade sig noje med at bruge den velbekjendte Procès, 

 hvorved en vandig Oxalsyreopløsning under Sollysets Indflydelse for- 

 brændes til Kulsyre og Vand. 



Han udsatte i en liden Glasskål 10 cm.^ af en tilstrækkelig stærkt 

 fortyndet (ca. ^ 20 normal) Oxalsyreopløsning, og bestemte efter endt 

 Insolation ved Titrering med Lud, hvormeget Oxalsyre der var for- 

 brændt. Den forbrændte Del af Oxalsyren udtrykt i pro Cent, skulde 

 da være et Mål for den fotokemiske Virkning. 



Ved denne Metode, der tiltaler ved sin påfaldende Letvindthed, be- 

 stemte Duel aux Sollysets relative Styrke under forskjellige Bredde- 

 grader. Han fandt, at en Oxalsyreopløsnings Forbrændingsgrad i Lobet 

 af en Sommerdag tiltager med voxende Breddegrad. Thi medens der 

 på klare, skyfrie Augustdage i Sétif i Algier kun forbrænder ca. 7 — 9 

 pCt. af den udsatte Oxalsyre, udgjør det tilsvarende Tal i Cantal ca. 

 30 — 40 pCt., medens det i Helsingsfors ifølge Målinger, som Elfving 

 udførte dersteds på Opfordring af Du cl aux, endog oversteg 50 pCt. 



Uagtet jeg forst blev opmærksom på Du cl au x' Arbejde, efter at 



» Annales de l'Institut Pasteur X, 1896, Pag. 130 — 131. 

 2 Annales de chiniie et de physique, 1895 [7] 6. Pag. 433. 



