12 JOHN SEBELIEN. M.-N. Kl. 



at den relative Forbrænding kun var liden, når man brugte lidt større 

 Mængder af Oxalsyreopløsningen end Du cl au x. 



Under Forudsætning af, at den Strålefraktion, som bevirker Oxal- 

 syrens Oxydation, væsentlig er at søge i Spektrets ultraviolette Del, kom 

 vi til det Resultat, at der i al Fald kun kan ske en meget ufuldstændig 

 Absorption af de nævnte Stråler i en Oxalsyreopløsning. Vi overbeviste 

 os herom ved Hjælp af den senere nærmere omtalte Ed er ske Foto- 

 metervæske, der er meget følsom for det ultraviolette Lys. 



Vi fyldte lo cm.^ af Eders Væske i hver af 4 ensartede Præparat- 

 glas, som lukkedes med en Kork og anbragtes ved Siden af hinanden i 

 et Vindue. Dog blev det ene Præparatglas anbragt helt frit. Det andet 

 anbragtes inden i et tomt Bægerglas og dækkedes med en Glasplade; 

 det tredje anbragtes i et lignende Bægerglas, som var fyldt med destil- 

 leret Vand, og det fjerde Præparatglas sænkedes på lignende Made i et 

 med mættet Oxalsyreopløsning fyldt Bægerglas. I alle fire Portioner 

 fremkom der nu efter kortvarig Belysning et hvidt Bundfald, hvis Størrelse 

 var fuldstændig uafhængig af, om Lyset først var filtreret gjennem Oxal- 

 syreopløsningen eller ikke. 



Oxalsyrens Lysfølsomhed forøges betydelig ved Nærværelsen af 

 visse Metalsalte, ligesom også flere normale Oxalater er stærkt lysføl- 

 somme. Vi har allerede omtalt Marchands Benyttelse af en Blanding 

 af Oxalsyre og Jernklorid i fotometrisk Øjemed. 



Eder har navnlig undersøgt Lysfølsomheden af Oxalsyreopløsninger 

 blandet med Kviksølvsalte og fundet^, at en Blanding af 2 Rumfang af 

 en Opløsning af 40 gr. Ammoniumoxalat i i liter Vand og i Rumfang 

 af en Opløsning af 50 gr. Kviksølvklorid i 1 liter Vand viser en særlig 

 stærk Følsomhed for ultraviolet Lys og ved Belysning med dette sønder- 

 deles efter Ligningen: , 



2 HgCh + (NHi)2C204. = Hg2Ch -\- 2 CO2 -\- 2 NmCl. 



p-ør at prøve Virkningen af stærkt Sollys, der var befriet for de 

 ultraviolette Stråler, har vi insoleret 100 cm.^ af den nævnte Ederske 

 Væske en hel Dag under en Sachs'.çk Dobbeltklokke, som var fyldt 

 med en fluorescerende Opløsning af Kininbisulfat. Uagtet Opløsningen 

 stod i en af de før nævnte åbne Glasskåler med 97 mm. Gjennemsnit, 

 blev der dog efter en hel Sommerdags Insolation kun udskilt nogle få 

 mgr. Kviksølvkloryre. 



Skjønt Eder ikke selv har benyttet sit Reagens til regelmæssige 

 meteorologiske Målinger, og sådanne Målinger vel ikke er anstillet noget 



1 Sitzungsberichte der k. Akad. der Wissenschaften zu Wien, II. Abth., Bd. LXXX, 1879. 



