EDDELANDE 



Ym SVEN5K.A. 5R0G5\MDSFÖRENIN6EN 



Flottningskommitténs förslag till ny flottningslagstiftning. 



Diskussion vid Svenska Skogsvårdsföreningens sammanträde den 17 december 19 17. 



Disponenten Wilh. Ekman: Under en tid, dä osäkerheten om trävaru- 

 hanteringens resultat ännu var rådande och man sålunda ej med full visshet 

 kunde säga, om vinsten vid trävaruförsäljningarna verkligen kunde räcka till 

 för de stora omkostnader, som voro förknippade med en ordnad virkesfångst, 

 var det helt natiurligt, att man gjorde flottningsbyggnaderna så provisoriska som 

 möjligt, varav givetvis följer, att själva flottningen blir dyrbar och underhållet 

 av flottlederna i längden betydligt mera betungande, än om man från början 

 byggt mera stabilt. Samma resonemang återfinnes ännu idag med den skill- 

 naden, att en del stabilare verk, som ofta återkomma till samma flottled, vilja 

 göra byggnaderna grundliga och betryggande, under det att den tillfälliga 

 flottningsidkaren helst ser, att minsta möjliga kostnaden träffar flottleden det 

 år, han flottar. I detta fall är det uppenbart, att skogsägarens bästa främjas 

 av den flottningsidkare, som vill bygga stabilt och sålunda för framtiden. 

 Endast en tillfällig virkesförsäljare kan resonera på motsatt sätt. Huru detta 

 går igen i olika flottleder, skall jag belysa i det följande. 



I huvudälvarna har man nog från början byggt ganska bra. I regel har 

 man strax insett, att flottningen här skulle komma att bedrivas under en lång 

 följd av år, vårföre nedlagt kapital med all säkerhet skulle kunna amorteras. 

 I de fall, där byggnader, ångbåtar eller andra föremål av dyrbarare slag ford- 

 rades och man ville ha en mera ordnad form av kreditgivningen, bildade man 

 s. k. strömbyggnadsbolag, som sålunda i sig omfattade anläggaren och kredit- 

 givaren. Smärre anmärkningar ha naturligtvis kunnat framställas mot ström- 

 byggnadsbolagen, men mot själva idén har jag icke hört några grundade skäl. 

 De flottande sluppo härigenom att ligga ute med penningar för flottnings- 

 byggnader o. dyl. och behövde blott släppa till rörelsekapital för själva flott- 

 ningen, underhållet av byggnaderna och amorteringen. Strömbyggnadsbola- 

 gens risker som anläggare och kreditgivare i dessa huvudleder voro också 

 mycket små. 



På annat sätt ställde det sig i de mindre flottlederna. Där har nog också 

 byggts ordentligt av strömbyggnadsbolagen, men just därigenom har risken 

 varit betydande. Detta ligger ju i sakens natur. 



I de smärre flottleder åter, där strömbyggnadsbolag saknas, och där byggnads- 

 kredit endast erhålles genom belopp, som upplänas av styrelserna mot deras 

 borgen, eller beloppen av intressenterna sammanskjutas, där ligger det i sakens 

 natur, att byggnaderna bli av mera tillfällig art och byggnadsbeloppen i längden 



!• Skogsvåriis/ére?iingc-ns Tidskri/i iq/S Serien B. 



