10 X DTSKUSRIOX VII) SAMMAN'I'RAI)K 17 DKC 1Q17 



dig och omcdcll)art krilvcs. Den tidsutdräkt, som eljest härigenom i de flesta 

 fall skulle uppstå, kan många gånger få de allvarligaste följder. 



Kap. 7, § 12. 

 I denna § stadgas, att, där genom vattenreglering vinnes stadigvarande minsk- 

 ning i kostnaderna för flottningen eller för flottledens underhåll, skall bidrag 

 från flottleden lämnas, och detta bidrag skall »utgå i den ordning, som finnes 

 stadgad beträffande allmän flottleds anläggningskostnad... Med sista delen av 

 detta stadgande synes förutsättas, att sådant bidrag skall bestämmas till visst 

 belopp, och att detta belopp skall gäldas genom amortering under ett flertal 

 år, därest flottningen skulle oskäligt betungas, om det lades på ett års flott- 

 ning allenast. (Flottningslagen § 30.) Enligt min erfarenhet är det emeller- 

 tid i de flesta fall omöjligt att på förhand i penningar uppskatta den inverkan, 

 som vattenreglering kan komma att utöva på såväl flottledsbyggnaderna och 

 flottledens underhåll som på själva flottningen. Det är ej blott fördelar, som 

 uppstå, utan även olägenheter, och bådadera bli givetvis beroende av en mång- 

 fald på förhand obestämbara faktorer. Skulle det visa sig, att ett sådant bi- 

 drag blivit uppskattat till för högt belopp, torde på grund av bestämmelserna i 

 Flottningslagens 31 ;^ rättelse ej kunna vinnas. 



Kap. 10. 



Detta kap. handlar om syneförrättning för inrättande av allmän flottled. Jag 

 nämnde i inledningen, att syneförrättningen här givits större befogenhet, än vad 

 för närvarande är fallet, vilket givetvis är en avsevärd fördel. Härigenom har 

 syneförrättningen dock måst göras omständligare med särskilt kallande till och 

 kungörande av förrättning. Det har även från flera håll uttalats farhågor för, 

 att det nya syneförfarandet skulle komma att bliva alltför tidsödande och in- 

 vecklat. Tager man emellertid i betraktande, att syneförrättning enligt lag- 

 förslaget i regel icke skall ifrågakomma annat än för inrättande av ny flott- 

 led, och att alla ärenden, som angå förändringar i redan befintlig allmän flott- 

 led, i motsats till vad nu är fallet, fritagas från sådant syneförfarande, undan- 

 tagandes det fall att vattenrättsdomaren finner ärendet vara av så vidsträckt 

 omfattning, att för frågans prövning erfordras undersökning av längre sträcka 

 av vattendraget, torde icke någon särskild erinring häremot böra framställas, 

 utan blott det uttalande göras, att därest någon förenkling skulle kunna åstad- 

 kommas, sådan vore synnerligen önskvärd. 



Beträffande några av detaljbestämmelserna vill jag däremot göra en del er- 

 inringar. 



§ 3. Pågrund av det intima förhållandet mellan skogsbruk och flottning torde 

 böra föreskrivas, att endera av de förrättningsmannen biträdande godemännen 

 jämväl bör vara förfaren i skogsbruk. Man torde nämligen kunna förutsätta, 

 att den, som enligt lagens bestämmelser skall kunna förordnas till förrätt- 

 ningsman, i regel icke äger närmare kännedom i skogsbruk. 



Det i § 4 föreslagna särskilda ortsombudet torde vara såväl obehövligt som 

 olämpligt med den behandling, som flottledsfrågor enligt lagförslaget kommer 

 att få, och med de tillfällen, strandägarna själva beredas att bevaka såväl sina 

 enskilda som gemensamma intressen. Att kostnaden för ortsombudets när- 

 varo icke kommer att drabba flottleden utan skall utgå av allmänna medel, 

 förändrar icke förhållandet. 



