12 X DISKUSSION VID SAMMANTRÄ DK 17 DKC. 1^17 



ar ett synnerligen gott arbete, som på ett lyckligt sätt fortsätter att bygga 

 på den grund, som de nu gällande flottningslagarna lagt. 



Om man således i det hela kan godtaga förslaget, finnas dock vissa mer 

 eller mindre väsentliga detaljanmärkningar att framställa. Jag ber då att först 

 få ansluta mig till herr J^öf i hans anmärkning mot i kap. 6 § i vattenlagen, 

 genom vilken fastställes bestämmelsen om vissa frihetsår för ägaren av be- 

 byggt strömfall i större vattendrag. I likhet med herr Löf anser jag, att 

 reservanterna mot lagförslaget i denna del, herrar Melkersson och Löb'GRen, 

 hava rätt. Visserligen hava de sakkunnige sökt att i lagen få det gamla 

 kungsådreinstitutet ersatt med en bättre, likformigare och mera rationell an- 

 ordning, och man kan därför förstå motiven för förslaget i åsyftade paragraf. 

 Men, då genom det åsyftade lagrummet stadgas en inskränkning i den rätt, 

 som flottningen redan nu har i kungsådrevattendrag, må det vara naturligt, 

 att man ej kan vilja släpiga en redan innehavd fördel tör det allmänna och 

 viktiga kommunikationsintresset till förmån för det enskilda vattenkrafts- 

 intresset. 



I kap. 4 § 4 uppräknas en mängd flottledsbyggnader eller anordningar för 

 flottningsändamål av olika slag. Vid en mera noggrann genomläsning av lag- 

 texten och studium av motiven finner man, att de sakkunniga velat anföra 

 ett så rikligt antal exempel som möjligt på förekommande byggnader och 

 anordningar. Det må dock kunna ifrågasättas, om det ej varit lyckligare, 

 om hela denna exempelsamling uteslutits ur lagtexten och endast förekommit 

 i motiven. Omöjligt är ej, att tvister kunna U})pkomma på grund av, att vissa 

 byggnader ej omnämnts i lagtexten. Den gamla lagen har härvid enligt min 

 tanke varit mera praktiskt avfattad. 



Bland de anförda exemplen på flottledsanläggningar och åtgärder saknas 

 vältplatscr, vilket ock påpekats av de båda föregående talarna. Herr Ek:man 

 har för sin del såsom skäl för, att dylika böra kunna avsättas, anfört, att de 

 i många fall bliva svåra att erhålla för den enskilde virkesägaren, och att 

 det numera är av ändå större betydelse, än tidigare varit fallet, att virket kan 

 få ligga och torka, innan det tillföres flottningen. Herr Löf har påpekat 

 nödvändigheten av, att flottningsstyrelsen genom lag beredes tillfälle att lämp- 

 ligen ordna med vältplatserna och utvältningen till förekommande av olägen- 

 heter och skador. Till dessa skäl vill jag lägga ytterligare ett. De sakkun- 

 niga hava motiverat sin åtgärd att l)land anordningar för den allmänna flott- 

 ningen även upptaga område vid flottledens slutpunkt »för utsorterat virkes 

 sammanläggande och förvarande i avbidan på dess forslande från platsen» 

 med, att, om dylikt område icke av de flottande gemensamt disponeras, det 

 kan inträffa, att ägare av mark vid flottledens ändpunkt, som önskar utestänga 

 vissa flottande ur vattendraget, kan lyckas detta genom att neka upplåtelse 

 av dylikt område. Samma skäl måste kunna åberopas, då det gäller möjlig- 

 heten för flottgodsägare att tillföra flottleden virke, som då det gäller att 

 från flottleden forsla virket. Sakkunniga hava icke velat godkänna detta utan 

 i motiven förklarat, att det må vara en angelägenhet, som åligger varje virkes- 

 ägare, att sörja för, att han kan få vältplats för sitt virke. Enligt min me- 

 ning kunna sakkunnigas skäl emot avsättande av vältplatser icke godkännas, 

 och ansluter jag mig därför till herrar Ekman och Eöf i deras yrkande, att 

 möjlighet beredes att avsätta vältplatser för de flottandes behov. 



I kap. lo § 4 föreslå de sakkunniga, att K. 15. skall äga att förordna ett 



