16 X DISKUSSION \1I) SAMMANIRADK 17 DKC. 1917 



förrättning, desto lättare är det att fä det anmärkta förhällandet avhjälpt och 

 med dess mindre tidsutdräkt kan detta ske. I annat fall skulle anmärkningen 

 komma först till vattendomstolen, som finge verkställa utredning antingen 

 genom den förutvarande syneförrättaren eller genoiri sakkunnig ingenjör eller 

 annan person. 



I fråga om amorteringstiden s) ntes herr HKr.i.siROM anse, att en tid a\- 20 

 år vore att föredraga framför 30 är. Den nuvarande bestämmelsen om 20 

 år tillämpas nog sä, att om t. ex. Konungens hefallningshavande föreskrivit, 

 att kostnaden skall vara gulden inom 15 år, amorteringen får fortgå, även 

 om icke hela kostnaden gäldats inom denna tid, likasom att, om den gäldats 

 före amorteringstidens slut, amorteringen då skall u])phöra. Med de nuva- 

 rande förhållandena har man sålunda icke någon verklig begränsning av amor- 

 teringstiden. Med de nya bestämmelserna däremot skulle amorteringen icke 

 löpa utöver 30 år, utan att en omvärdering skett, varvid hänsyn finge tagas 

 till det skick, vari byggnaderna befunne sig. 



Angående rätt att utöva röstning vid flottningsstämma nämnde herr Hell- 

 ström, att icke flottande skulle få utöva rösträtt för det virke, som levererats 

 till en annan. Jag tycker, att paragrafen här är mycket tydlig, då den säger, 

 att »flottandes» rätt att deltaga i handhavandet av flottningsföreningens ange- 

 lägenheter utövas å flottningsstämma. Enligt denm? lags bestämmelser kan 

 icke någon annan än flottande utöva rösträtt i föreningens angelägenheter. 



Disponenten Otto Hellström: Beträffande den provisoriska längden för- 

 står jag mycket väl den anmärkning, som herr Löf framställt. Jag har bara 

 tänkt på det kända förhållandet, att om det är flera instanser, till vilka man 

 har tillfälle att framställa klagomål, så brukar detta medföra, att sakens av- 

 görande försenas. Jag tror icke, att med de bestämmelser, som finnas i 

 lagen, och med den tankegång, som är ledande, man behöver befara, att 

 någons rätt skall åsidosättas, såvida han själv ser till att den bevakas. Jag 

 kan sålunda icke vara enig med herr Löf, att förslaget om den provisoriska 

 längden skulle innebära en förbättring. 



Vad beträffar amorteringstiden, så bestämdes den av den gamla lagen till 

 20 år. Visserligen är det sant, att man i allmänhet stannar vid 15 år; är 

 amorteringen icke verkställd under denna tid, så kan amorteringstiden ut- 

 sträckas till 20 år. Men det finnes å andra sidan intet, såvitt jag läst de 

 nuvarande l)estämmelserna riktigt, som hindrar, att amorteringstiden kan be- 

 stämmas exempelvis till 30 år, ifall en ny amorteringsplan upplägges. Jag 

 har i allmänhet vänt mig mot den principen, att man onödigt skulle förlänga 

 amorteringstiden, och jag tror, att herr I.öf är enig med mig, att det lyck- 

 ligaste skulle vara, om flottlederna kunde amorteras på en så kort tid som 

 möjligt. 



Beträffande formuleringen av rösträttsbestämmelserna ber jag få hänvisa herr 

 Löf till vad de sakkunniga sagt i sin motivering. De säga uttryckligen, att 

 meningen dels är att tillgodose skogsägarnas rätt och bereda dem möjlighet 

 att utöva inflytande över flottledens skötsel. Det framhålles sålunda icke i 

 motiveringen, att man ovillkorligen skall vara flottande för att kunna utöva 

 rösträtt, utan det talas endast om möjligheten att utöva rösträtt, vid försälj- 

 ning av ett timmerparti. Vad jag vänt mig mot är lagens otydlighet i 

 detta avseende. Det finnes intet, som klarlägger, huruvida den, som anmält 

 virke iör att utöva rösträtt, också skall ha registrerat märke och vara flottande. 



