^<=e 



pTRMRUMARKNADEN 



MANADSÖVERSIKT. 



Utsikterna för 1918 års marknad äro oklara. Sådant är allt fortfarande 

 det till ledsnad upprepade omdömet. Och huru skulle det väl kunna vara 

 annorlunda i denna öfverraskningarnas tid, då varje dag ställer oss inför nå- 

 got nytt och oförutsett. De omdömen, som man kan avgiva, om över huvud 

 taget några omdömen alls böra ifrågakomma, bliva därför så gott som ute- 

 slutande på känn. Emellertid hava dock på allra sista tiden några tecken 

 till större förtroende till marknaden visat sig. De äro emellertid ej så många 

 och ej heller alltför betydelsefulla, men för dem som tro på att våra svenska 

 trävaror böra kunna få afsättning till priser, som de rättvisligen böra betinga, 

 äro de dock tecken. Det är några affärer på Holland, som under de sista 

 dagarna låtit tala om sig. För gran från Norrköping har ofifererats 330 kr. 

 för hattens pr prompt, under det att tre ä fyra veckor tidigare Holland in- 

 ledde underhandlingar med att bjuda 300 kr. och först efter långt om länge 

 gick med på att betala 315 kr. Det vill sålunda synas, som om köparen 

 haft tro på en stigande marknad åtminstone i det nu anförda fallet. 



I marknaden äro f. n. egentligen endast Danmark och Holland. Några 

 trevare komma ju också från de krigförande länderna, men med maximipris 

 på varorna i importlandet och de oerhörda frakterna blir A'äl nästan alltid 

 resultatet, att säljaren ej kan reflektera på affären. Det talas t. ex. om en 

 affär för Frankrike från Östersjöhamn, som genast strandade på frakten J7j 

 kronor pr stånd. Det är belysande för förhållandena, att frakten kan nå upp 

 till ett dylikt belopp och samtidigt maximipriset cif stå orubbat. Sant är 

 visserligen, att Frankrike ej har officiellt fastställda maximipris, men inköpen 

 genom officiella organ verka på samma sätt. Att under sådana förhållanden 

 varje eftergift frän säljarna ej kan tjäna till annat än att förlänga en i läng- 

 den ohållbar prispolitik från köparelandets sida, borde vara den enda rätta 

 slutsatsen. 



Oaktat ovissheten om framtiden pågår sågverksdriften utan allt för stora 

 inskränkningar. Litet var vill ju söka undvika driftstörningar med därav föl- 

 jande arbetslöshet. Det är att hoppas att så måtte kunna ske i det längsta, 

 men tack vare den av foderbristen framkallade starka inskränkningen i av- 

 verkningarna stundar en tid fram emot hösten och nästa vinter, då säkerligen 

 det blir omöjligt att hålla driften i gäng vid ett mycket stort antal av våra 

 sågverk och även trämassefabriker. Det är givetvis med allra största bekym- 

 mer, som litet var ser framåt mot denna tid. 



M. 



