MEDDELANDEN FRÄN SKOGSBOKFÖRINGSKOMMITTEN x 43 



åt endast i bokföringen och ej längre som i äldre tider, dä så att säga själva myntet eli- 

 ketterades. 



Naturligtvis blir en kassakontroll eftektivare. om redogöraren endast har en kassa och 

 icke flera, då ju den ena kassan med lätthet kan för tillfallet ta täcka en brist i den 

 andra. 



Vidare befrias jägmästaren från att avgiva redovisning till drätselkammaren, och synes det 

 de sakkunniga, att fördelen härav ligger i öppen dag, då ju jägmästarna enligt de sakkun- 

 nigas åsikt böra befrias från allt onödigt expeditionsarbete. 



Kammarrätten anför i sitt yttrande vidare: 'I domänstyrelsens '-specialliggare för fonders 

 och skogars medel, vilka skola i särskild ordning redovisas» förekommer bland exemplen 

 ett formulär till redovisning för Lindåsens gruvallmänning (bil. D. sid. 136 — 137). Bestäm 

 melserna om gruvskogar, vilka innehållas i nådiga förordningen angående förvaltningen av 

 statens till bergshanteringens understöd anslagna skogar av den 27 maj 189S, kunna, i 

 vad de avse nu föreliggande ämne, korteligen sammanfattas sålunda. Avkastningen av skogen 

 skall, i den män den verkligen tarvas av bergverksdriften, tillfalla nyttjanderättshavarna, det 

 vill säga dem, som innehava de gruvor eller verk, till vilkas understöd skogen blivit an- 

 slagen. Visar det sig emellertid, att avkastningen överstiger rörelsens behov, skall över- 

 skottet försäljas och beloppet tillgodoföras statsverkets skogsmedel (domänfonden\ Alla 

 kostnader för skogens förvaltning och vård skola bestridas av nyttjanderättshavarna. Efter 

 framställning hos Eders Kungl. Maj:t kunna emellertid nyttjanderättshavarna utav förenämnda 

 försäljningsmedel erhålla bidrag till dessa kostnader. Enligt dessa bestämmelser utgöras 

 sålunda inkomsterna av skogsförsäljningsmedel och de medel, som anvisas av nyttjanderätts- 

 havarna, samt utgifterna av kostnaderna för skogens förvaltning och vård, varjämte de 

 skogsförsäljningsmedel, som icke enligt särskilt beslut fä användas till förenämnda utgifter, 

 skola levereras till domänfonden. Formulärets uppställning avviker emellertid väsentligen 

 från angivna bestämmelser. Bland inkomsttitlarna upptages icke nyttjanderättshavarnas till- 

 skott, ehuru dessa dock äro de väsentligaste och, i motsats till skogsförsäljningsmedel, varje 

 år inflyta, men däremot för skogar av denna natur så främmande inkomstkällor som kassa- 

 förstärkning, levererad av allmänningsstyrelsen, och arrendemedel av bete (se § 13). Någon 

 domänfondens skuld, såsom formuläret förutsätter, lär icke heller kunna uppkomma. Bland 

 utgiftstitlarna upptages åtskilligt mer, än som kan anses som utgift för skogens förvaltning 

 och vård. Där ingå sålunda skatter och onera, ehuru dessa enligt gällande förordningar 

 skola erläggas av skogens innehavare. Överskottsmedlen skola enligt formuläret levereras 

 till allmänningsstyrelsen i stället för, såsom förordningen föreskriver, till domänfonden. Före- 

 nämnda uppställning har tydligen föranletts av en önskan att fa samma formulärtyp för denna 

 redovisning som för redovisningarna för häradsallmäimingar, städers skogar och renbetes- 

 fonden. Denna typ är dock, som ovan visats, för nu ifrågavarande skogar olämplig, och 

 någon giltig anledning för fasthållande vid denna synes icke heller föreligga. De anmärkta 

 felaktigheterna göra en omredigering av formuläret nödvändig.» 



I detta sammanhang borde kammarrätten icke underlåtit att i sitt referat av ifrågavarande 

 Kungl. Förordning även medtaga följande: »Äro nyttjanderättshavarna flera än två, må, där 

 de så önska, i stället för ombud utses en styrelse för skogen.» 



De sakkunniga vilja först framhålla, att de sakkunnigas betänkande exemplifierar, huru 

 bokföringen av »Lindåsens gruvallmännings» medel ter sig i domänstyrelsens special- 

 liggare. Härav följer, att Lindäsens gruvallmänning antages vara en gruvallmänning, som 

 har styrelse, varför i formuläret står »allmänningsstyrelse», vilket torde fa anses berättigat. 

 I de specialliggarc. som genom de sakkunnigas försorg anskaff"ats och nu föras hos Kungl. 



Domänstyrelsen, är givetvis endast orden »Kassaförstärkning levererad av > och 



»Överskottsmedel levererade till » tryckta, varemot »allmänningsstyrelse», »nyttjande- 



rättshavare» eller »drätselkammare» etc. tillskrivas i ena eller andra fallet allt efter blankett- 

 formulärets användning. 



Härmed torde kammarrättens dubbelanmärkning förfalla, att bland inkomsttitlarna icke 

 finnes upptagen »nyttjanderättshavarnes tillskott», samt att en så främmande inkomstkälla som 

 »kassaförstärkning, levererad av allmänningsstyrelsen», upptagits i formuläret, då ju detta är 

 samma sak. 



Vad till sist leverering av »överskottsmedel» beträftar, så kan en dylik, i den form de 

 sakkunniga tänkt sig densamma, äga rum. I Kungl. Förordningen den 27 maj 1898 stad- 

 gas nämligen i § il andra stycket: »Kungl. Maj;t vill, på därom gjord framställning, för- 

 ordna, huruvida och till vilket belopp vid försäljning av virkesöverskott eller extra avverk- 

 ning influtna, behållna medel må användas för betäckande av kostnader vid skogens förvaltning 

 och vård samt i sådant syfte mot redovisningsskyldighet -tällas till nyttjanderält-havares 



