44 X SK()(;SA1)MINIS'I'K.\'I'I().\K.\ 



förfogande. Vad av dfissa iiudcL icke pä sädaiil salt användes, skall tillgodoföras statsverkets 

 skogsmedel.» 



Leverering av överskoltsnicdel till nytljanderättshavare (i formuläret = allmänningsstyrelsen) 

 kan alltså förekomma. 



Den enhetlighet i formulären, som vinnes, genom att såväl gruvallmänningar som härads- 

 allmänningar ujjptagas i en och samma liggare, uppväger enligt de sakkunnigas åsikt mer 

 än väl nackdelen av, att två kolumner (inkomst av Vjele och utgift för skatter) ej komma till 

 användning, då formulären användas för gruvallmänningar, och anse de sakkunniga, alt de 

 gjorda anmärkningarna icke äro av den art, att de Ijöra föranleda ändring i ifrågavarande 

 fornnilär. 



Kammarrättens tredje anmärkning berör de ecklesiastika skogarna, och framhälles i detta 

 sammanhang: »Därest avkastningen från en ecklesiastik skog skall till en del tillfalla kyrko- 

 fonden och till en del boställshavaren, bör givetvis som en inkomst för kyrkofonden upp- 

 tagas allenast vad som tillkommer kyrkofonden. Endast härigenom blir det möjligt att av 

 kontot få fram fondens ställning månad för månad, vilket är ett kommitténs önskemål. (Jfr. 

 sid. 59 betänkandet.) A titeln kyrkofonden skola emellertid enligt förslaget upptagas skogens 

 samtliga inkomster och utgifter, oberoende av om en del skall gä till boställshavaren. Vad 

 som av kommittén upptages under rubriken kyrkofond är sålunda icke kyrkofondens inkomster 

 och utgifter utan motsvaras närmast av vad doinänstyrelsens huvudbok hittills benämnt 

 »ecklesiastika skogsmedel». Hur det sedermera skall förfaras för att få dessa medel upp- 

 •lelade mellan fonden och boställshavarna, framgår icke av betänkandet eller formulären. 

 Kommittén har uppbyggt sitt system utan hänsyn till en sådan fördelning, och går en sådan 

 icke heller alt åstadkomma inom den av kommittén uppställda bokföringsramen. Det blir 

 därför för domänstyrelsen nödvändigt alt vid sidan av kommitténs bokföringssystem för 

 berörda ändamål anordna en speciell bokföring, vilken givetvis måste bliva ganska omfattande. 

 Det synes kammarrätten vara en anmärkningsvärd brist, alt kommittén lämnat dessa viktiga 

 förhållanden obeaktade.» 



De sakkunniga hava redan i sitt betänkande framhållit, att man har att särskilja Irenne 

 grupper ecklesiastika skogar nämligen: 



1. Ecklesiastika skogar, vilkas avkastning odelad inflyter till kyrkofonden eller annan 

 ecklesiastik fond, och vilkas utgifter bestridas från samma fond. 



2. Ecklesiastika skogar, från vilka boställshavaren har rätt att erhålla del i behållna av- 

 kastningen, och 



3. Av enskild person donerad eller av menighet inköpt skog, som lämnar överskott, och 

 hvars nettoavkastning skall redovisas till vederbörande församling eller boställshavare. 



Kammarrättens anmärkning gäller alltså, att samtliga inkomster och utgifter för de till 

 grupp 2 hörande skogarna bokföras å kyrkofonden, och att de sakkunnigas formulär ej giva 

 någon anvisning, huru skall förfaras för att fördela medlen mellan fonden och boställshavarna. 



Att de sakkunniga föreslagit, att samtliga inkomster och utgifter för dylika skogar skola 

 föras å kyrkofonden, synes de sakkunniga vara en helt naturlig sak, då i Nådiga kungörelsen 

 den 9 december 19 10 stadgas, dels att skogs- och hagmarken å samtliga åt prästerskapet i 

 territoriella församlingar anslagna löneboställen skola ställas under skogsstatens omedelbara 

 vård och förvaltning, dels att vad av boställes" skogsavkastning icke erfordras för vissa när- 

 mare angivna ändamål skall försäljas, varvid medlen skola ingå till kyrkofonden. 



Undantag härifrån utgöra de löneboställen, vars avkomst skall, enligt 7 § i lagen om 

 reglering av prästerskapets avlöning, tillgodokomma viss tjänsteinnehavare utöver lönen eller, 

 enligt bestämmelse i donationsbrev angående bostället, tillfalla änka. 



A löneboställen, som icke lämna så stort virkesöverskott, att därav kunna bestridas kost- 

 naderna för skogens indelning och skötsel, och om nödiga medel därtill ej tillhandahållas 

 genom vederbörandes försorg, har skogsstaten icke att taga någon befattning med de arbeten, 

 åtgärder eller anstalter, som i avseende å dylikt boställes skog må finnas erforderliga. 



Av ovanstående torde framgå, att ä samtliga de ecklesiastika löneboställens skogar, varmed 

 skogsstaten har att taga någon befattning, och varav en del av behållna skogsavkastningen 

 iiu ingår till kyrkofonden, skola alla inkomster tillfalla och alla utgifter bestridas av kyrko- 

 fonden, så snart lönereglering, enligt lagen om reglering av prästerskapets avlöning, vunnit 

 tillämpning beträffande pastoratet ifråga. 



Huru det emellertid skall förfaras för att, innan löneregleringarna trätt i kraft, fördela 

 omskrivna medel mellan kyrkofonden och respektive boställshavare, har av de sakkunniga 

 ingalunda lämnats obeaktat, utan ha de sakkunniga redan i betänkandet uttryckligen fram- 

 hållit, att vissa biböcker krävas hos domänstyrelsen. 



