SKOGSPOLITISKA INLÄGG 



RATTEN TILL SKOGSAVKASTNING A BISKOPAR- 

 NAS SÄTESGÅRDAR OCH LÖNINGSHEMMAN. 



I januarihäftet av Skogsvardsföreningens tidskrift 1917 har kanslirådet Hugo 

 TiGERSCHiÖLD behandlat frågan om rätten till skogsavkastning å biskopar- 

 nas sätesgårdar och löningshemman. 



Samma fråga har även varit föremål för behandling i ett av advokattiskalen 

 T kammarkollegium H. w Schulzenheim den 15 november 191 6 avgi\et tjänste- 

 memorial. ])å advokatfiskalen härvid efter en ganska ingående motivering 

 kommit till ett mot kanslirådet Tigerschiöld motsatt resultat, och då advokat- 

 fiskalens framställning, vad angår storverksträd och ek, är av intresse be- 

 träffande samtliga ecklesiastika skogar, återgives här nedan vissa delar av hans 

 nämnda memorial. 



Memorialet är närmast föranlett av en till advokatfiskalen överlämnad remiss 

 i anledning av en av biskopen i \'ästeräs stift hos Kungl. INIajit gjord ansök- 

 ning om rätt till ståndskogslikvid vid ägoutbyte mellan de honom på lön 

 -anslagna hemmanen Klockartorj) och 'l"alltorp å ena sidan och del av Västerås 

 stads utmark å andra sidan. 



Boställshavares rätt till skog enligt äldre författningar, 



I de äldsta allmänna skogsordningarna av den 22 mars 1647 och den 29 

 .augusti 1664 heter det: »Hwad Prästegårdar hafwa för enskylte ägor the 

 -stånde tuller Prästmannen eller Kyrkioherden an at nyttja til sin tarf, dock 

 jså, at Prästebordet eller Stompnen icke förringas eller förwärras för then, som 

 ^efterkommer. Redan dessförinnan hade genom konung Carl IX Patent »om 

 <jjurs fällande, ekehygge och skalle den 4 augusti 160S förbud meddelats 

 .att hugga ek »pä kronans skogar och egendom». I riksdagsbesliilel den 23 

 februari 1642 punkt VIII uttalas, att ek- och bokskog, apel och andra bä- 

 rande träd å allmänning samt skatte-, kyrko- och kronojord fick huggas endast 

 »med Konungens tillförordnade Embetsmäns ja och samtycke» och med skyldig- 

 het att återplantera fem av samma art. I 1734 års lag 10 kap. 7 § bygg- 

 ningsbalken förbjöds »den, som annans jord brukar» att sälja timmer, ved 

 och gärdsel utan jordägarens lov, varjämte i 3 ^ sannna kap. meddelades 

 iörbud mot huggande av masteträd å kronans ägor utan Konungens befall- 

 ningshavandcs lov och i 13 ka]), i ^ mot fällande av bärande träd, ek, bok, 

 apel och oxel, a sådana ägor. Fälldes sådant träd, skulle två återplanteras 

 i stället. Var ek eller bok gammal och förtorkad eller stod den åker eller 

 äng till men, fick den enligt 4 § sagda kaj), fällas med Konungens befall- 

 ningshavandes lov och efter utsyning av jägeribetjäningen. I skogsordningen 

 ■den 12 december 1734 § 17 heter det, att »Hwad Prästgårdar hafwa för 



A- Skc^svaid^fareytingens TiiUkii/i igiS- Serien I'.. 



