56 X sK()(;si'<)i,ii'isK.\ iNi,.\(;(; 



vid Strängnäs. Att, \a(l i laga ordning utarrenderad löningsjord angär, så- 

 dana syner och besiktningar alltjämt skola hällas, framgår av de av riksdagar» 

 antagna, av Kungl. Maj:t den 15 juni 1861 fastställda grunderna för regle- 

 ring av l)iskoparnas avlöning, tredje punkten, jämförda med det med stöd av 

 dem utfärdade nådiga cirkuläret den 26 januari 1864 och den där åberopade 

 kungl. förordningen den ri juli 1862, ^ 5, ävensom kungl. breven den 12 

 november 1858, § 7, samt den 11 juli 1862. 



Vad särskilt angår dispositionsrätten till skogen i allmänhet, underkastades 

 visserligen enligt vad ovan anmärkts skattejorden därutinnan viss inskränkning 

 även i förhållande till frälsejorden. Men skattemannen behöll dock rätten till all 

 avkastning, även den genom avsalu, av skogen å sin jord med undantag 

 endast för bärande träd och masteträd. Att vid sådant förhällande, om en 

 boställshavare å kronans jord tillerkändes »frälse» frihet, därmed skulle hava 

 tillerkänts honom rätt att av bostället taga en avkomst, som redan tillkom 

 skattenian, såsom ägare av skattejord på grund a\- äij;andcu'illcn, måste efter 

 advokatfiskalsämbetets uppfattning a priori befecknas såsom synnerligen osanno- 

 lik. Då varje boställshavare / denna sin eoenskap måste hava varit skyldig att 

 i fråga om skogen tillse, att den ej förvärras: eller »fördärvas» för den som 

 efter kommer, ligger fastmer redan häri ett starkt stöd för, att han åtminstone 

 haft de skyldigheter med avseende å denna, som skattemannen, och ej heller 

 därutinnan varit fri från viss slags uppsikt. 



Enligt vad ovan anmärkts, förefanns emellertid den vidsträcktare rätt till 

 skog tor fräkseman, varom ovan talats, endast med avseende å jord, som av 

 honom innehades med verklig äganderätt. Till den till biskoparna upplåtna- 

 löningsjord bibehöll kronan alltjämt sin äganderätt. Vid sådant förhållande 

 och då i 1647 och 1664 års ovan anmärkta stadgar angående bärande skogs- 

 trän präst eller kyrkoherde samt krigs- eller annan befallningsman >på sina. 

 förlänte hemman* uttryckligen likställdes med frälseman »uthi sina Förläh- 

 ningar och fördehls Hemman, ther han icke tarfwar Frälse uppä under Arfz- 

 eller Lähns Rätt», lär man redan pä angivna grunder kimna antaga, att 

 biskop — i den mån han, enligt vad nedan närmare skall visas, innehade 

 sin löningsjord på grund av upplåtelse eller förläning från kronan — såvitt 

 nu är i fråga, ej å sådan jord hade bättre rätt än frälseman å sina sistnämnda. 

 »Förlähningar och fördehls Hemman». 



Kungl. brev angående upplåtelse av jord till biskoparna. 



Sedan genom Gustav Vasas reduktion de biskoparna tillagda hemman ocli 

 jordar indragits till kronan, upplätos ånyo dylika genom särskilda kungl. brev 

 och resolutioner med rätt för biskoparna att av dem få njuta vissa förmåner. 

 De flesta av dessa upplåtelser hava skett under en tid, som ofta nära sam- 

 manfaller med tiden för tillkomsten av de ovan nämnda efter reformationen 

 först utfärdade prästerliga privilegierna. Vid sådant förhållande och då i 

 1723 års prästerliga privilegier 3 § uttryckligen uttalas, att : alla personer av- 

 predikoämbetet och läroständet, hvar efter sin grad, heder och värde» skola 

 offörryckt få behålla sina välfångna friheter, donationer och förläningar samt 

 andra deras ämbeten tillhöriga lägenheter och ordinarie underhåll, jämväl ock 

 de vederlag, hvilka de åtnjuta, under samma titel och förbehåll, som de dem 

 innehafva, alldeles efter brefvens innehålh , samt upplåtelsebreven alltså måste 

 anses vara av stor betydelse för bedömande av den föreliggande frågan onv 



