SKOGSAVKASTNINGEN A BISKOPARNAS SÄTESGÅRDAR x 59 



och kungl. brevet den i mars 1683. (Se även nedan omförmälda nådiga 

 resolution den 13 november 1759 angående Skara). 



Att därförut det ålåg biskoparna att för sin löningsjord utgöra s. k. »ovissa 

 persedlar» framgår av exempelvis ovan omförmälda nådiga brev den 31 maj 

 1 61 5 angående biskopen i Växjö samt av kammarkoUegii brev den 28 april 

 1620 ävensom utdrag av 1649 ärs landsbok för Uppsala län. 



Tillämpningen i äldre tid av omförmälda nådiga brev och före- 

 skrifter, i vad angår biskoparna. 



Ä^ädii^a beslut 1'j^S, lySg och ijS9- 



Att emellertid rätta innebörden av de prästerliga privilegiernas ifrågavarande 

 stadgande under vissa tider ej ansetts fullt klar, kan man finna av vissa av 

 rnyndigheter angivna utlåtanden och meddelade beslut. 



1761 års kungl. brev till kommerskollegium angående Växjö. 



Enda>t i ett fall har advokatstiskalsämbetet sig bekant, att tolkningen av prästerskapets 

 privilegier, såvitt nii är i fråga, direkt varit föremål för ])rövning. Advokatfiskalsämbetet 

 anser sig böra något utförligare redogöra för detta fall. 



Med anledning därav att vederbörande skogstjänsleman anställt besiktning å skogen till 

 biskopssätet i Växjö, Ekesäs prästgård samt Stora och Lilla Fylleryd och därjämte vid veder- 

 börande häradsrätt åtalat biskopen Olof Osander för olaga avverkning av bok ä berörda 

 hemman, anhöll konsistoriet i Växjö i underdånig skrivelse den 1 6 november 1759 ^"^ 

 Kungl. Maj:t om Kungl. Maj:ts förklaring, om icke den biskoparna i 12 § av 1723 års 

 prästerliga privilegier givna frälsefriheten sträckte sig även till såväl skogarna som övriga 

 ägor till förenämnda biskopssäte och enskilda ämbetsgårdar. Sedan Kungl. Maj .t häröver 

 infordrat kungl. kammarkoUegii utlåtande, lät kollegium höra vederbörande jägmästare. 

 Konungens befallningsliavande i länet samt biskopen. I sitt i anledning härav angivna 

 yttrande anförde jägmästaren, bland annat, att eke- och bokskogen å biskopsgården och de 

 biskopen anslagna hemmanen ^amt Ekesås prästgård hade, till biskopens och åboarnas be- 

 hov, under föregående biskopar och även under biskop Osanders första tjänstetid nyttjats 

 blott efter utsyning genom Konungens befallningshavandes försorg. Så hade utsyning av 

 Konungens befallningshavande under Osanders tjänstetid beviljats genom särskilda av Ko- 

 nungens befallningshavande meddelade resolutioner den 20 juni 1750, den 24 februari och 

 den 4 november 1752. 



Körningens befatlningshavandc anförde i sitt den iS januari 1760 angivna yttrande, att 

 förutom det biskoparna i långliga tider icke nyttjat eke- och bokskogarna annat än efter 

 utsyning, så utvisade de å hemmanen givna förläningsbreven, att desamma icke blivit med 

 andra rättigheter och förmåner donerade till biskoparna, än att dessa skulle därav kvitt och 

 fritt uppbära räntor och utskylder. Blott i enlighet härmed kunde biskoparna äga att nyttja 

 hemmanen och ingen anledning funnes til! antagande av ändring härutinnan genom 12 § i 

 prästerskapets privilegier, vin<et bestyrktes av orden »vanlig frälse frihet», som ej kunde 

 sträckas längre än förläningsbreven innehölle. Konungens befallningshavande framhöll tillika, 

 atl, därest biskoparna skulle äga samma oinskränkta frihet att disponera skogen, som en 

 frälseman å sina frälse skogar, en boställshavare skulle kunna, i enlighet med vad en frälse- 

 man kunde å sina frälse ägor, avverka och bortföra all skog på ett par ar. 



I sitt uti ärendet till kungl. kammarkollegium avgivna tjänstememorial anförde veder- 

 börande kamrcrare, bland annat, följande. A\ förläningsbreven a de under biskopsstolen 

 lydande egendomar framginge, att bisko])ssätet med dess underliggande hemman upplåtits 

 till biskoparna att njutas kvitt och fritt för både visse och ovisse persedlar. Härav fram- 

 ginge, vad som borde förstås med »den vanliga frälses frihet och villkor». Biskopen ägde 

 därför uppbära räntor och utskylder, men denna rätt kunde icke utsträckas till en sådan 

 frihet, som frälseman äger över sina frälsehemman, emedan det icke är. biskopens utan 

 kronans egendomar. Vidare hä;ivisades till innehållet i riksdagsbeslutet den 23 februari 

 1642, § 8, angående förbud mot fällande av bärande träd utan jordägandens medgivande 

 och 1664 års stadga om bärande skogsträn, 7 §, såsom icke tillåten avverkning av bärande 



