62 X SKOGSPOLITISKA INLA(;(; 



boställen, har föreskrivits, att, där ej för siirskilt fall är annorlunda stadgat, 

 den behållna skogsavkastning, som ej disijoneras ])å sätt i 20 och 2 2 §§ 

 sägs, skall >vid ecklesiastikt boställe» inga till i)rästerskapets lönereglerings- 

 fond, numera kyrkofonden. Redan i den förut gällande, på rikets ständers 

 skrivelse den 25 november 1863 grundade förordningen i samma ämne den 

 2g juni 1866, vilken förordning avsåg bland annat samtliga ecklesiaslikstalen 

 <i>is/(i^ii<i bostä/hskognr, hade stadgats, att den del av skogsavkastningen, som 

 ej skulle tillfalla boställshavaren, skulle användas »vid de ecklesiastika bo- 

 ställena», »i överensstämmelse med kungl. förordningen den 11 juli 1862, 

 till bidrag vid reglerande av prästerskapets inkomster». På grund härav och 

 då redan jämlikt beslut av 1860 års riksdag tillkommit den s. k. biskops- 

 löneregleringsfonden med liknande ändamål beträffande biskoparna som präster- 

 skaj)ets löneregleringsfond i fråga om prästerskapet i övrigt, kan man fråga 

 sig, huruvida biskoparnas pä lön anslagna hemman och lägenheter äro inne- 

 fattade i nämnda förordningars föreskrifter, i vad desamma avse inskränkning 

 i biskops rätt att åtnjuta avkastning från skog, som, enligt förordningarna, 

 indelats till allmän hushållning. 



Under erinran, att omnämnda nu gällande kungl. förordning av den 26 

 januari 1894 tillkommit utan riksdagens medverkan, anser sig advokatfiskals- 

 ämbetet böra till belysning av förordningens innebörd i sagda avseende något 

 beröra de förhållanden, varunder 1803 års nämnda riksdagsbeslut och 1866 

 års sagda förordning tillkommit. 



På grund av vissa vid 1862 — 63 års riksdag väckta motioner förevar då 

 frågan om ny skogslagstiftning. Härvid avgav på grundvalen väsentligen av 

 skogsstyrelsens nämnda förslag sammansatta stats-, lag- samt allmänna besvärs- 

 och ekonomiutskottet betänkande nr 50. 



I anledning av väckta motioner ville utskottet, på nu anförda skäl, till 

 rikets ständers granskning framställa det förslag till reglerande av hushåll- 

 ningen med boställsskogarne: 



»ö// skogar å boställen skola, så vidt de ej ligga i samfällighet med enskild 

 egendom eller annat hinder möter, till regelbunden hushållning indelas; 



atl derest, vid indelning af boställes skog, densamma finnes i betydligare 

 mån öfverstiga boställets behof af skogsfång, skogen i dess helhet eller lämphg 

 del deraf skall ställas under värd och förvaltning af Skogs-styrelsen, med 

 iakttagande att af skogens behållna afkastning i första rummet må tilldeles 

 boställshafvaren, hvad honom med afseende på dittills åtnjuten rätt eller för- 

 handen varande förhållanden skäligen bör tillkomma, samt återstoden tillfalla 

 Kongl. Maj:t och Kronan, men vid militie-boställen disponeras af vederbörande 

 Boställs-direktion och vid ecklesiastiska boställen användas till bidrag vid 

 reglerande af presterskapets inkomster; samt 



a//, der boställes skog ej tages under vård och förvaltning af Skogs- 

 styrelsen, den bör, under nämnda Styrelses uppsigt, vårdas af boställshafvaren, 

 som i detta fall — — — — — — — — — — — — — — — — •» 



Vad utskottet sålunda föreslog blev av ridderskapet och adeln samt borgar- 

 ståndet godkänt. Prästeståndet åter antog, med avslag å utskottets hemställan, 

 för sin del ett sä lydande stadgande: t>A boställen 0/ alla slag, hvilka icke 

 äro till kronan indragna, skall, såvidt de ej ligga i samfällighet med enskild 

 egendom, eller annat hinder möter, sedan från skogsmarken afskildt blifvit 

 hvad till egor och rätter beteshage räknas må, genom Skogs- styrelsens försorg 



