SKOGSAVKASTNINGEN A BISKOPARNAS SÄTESGÅRDAR x 03 



införas en efter sig företeende ortförhållanden lämpad regelbunden hushåll- 

 ning, samt, sedan detta skett, boställsinnehafvaren vara berättigad, mot skyl- 

 dighet att skogen vårda och nyttja f öfverensstämmelse med fastställd plan 

 och särskilda föreskrifter för afverkningen och befordrande af återvext, att 

 använda hvad skog afkastar. » Bondeståndet åter hade av ifrågavarande 

 punkter angående boställsskogarne antagit endast den första, varigenom ut- 

 skottet hemställt, att sådana skogar skola, såvitt de ej ligga i samfällighet med 

 enskild egendom eller annat hinder möter, till regelbunden hushållning in- 

 delas, men däremot avslagit de övriga, utan att i deras ställe antaga några 

 andra stadganden. 



I anledning av vad sålunda förekommit anförde utskottet i nytt memorial 

 nr 57 bland annat följande: 



Utskottet hemställde därför, att den del av skogsavkastningen, som enligt 

 vad förut angivits ej skulle tillfalla boställshavaren, skulle vid ecklesiastika 

 boställen / övere7isstämmelse med kuvf^l. förordniTigeii den ii /i/ii 1S02 användas 

 till bidrag vid reglerande av prästerskapets inkomster. 



I denna form och med detta tillägg godkändes betänkandet även av präste- 

 ståndet. 



I den även av sistnämnda stånd godkända skrivelse till Konungen av den 

 25 november 1863, däri riksdagen anmälde ifrågavarande beslut, upptogs 

 bland annat vad i ovanberörda utskottsbetänkande nr 50 anförts såväl om 

 boställen av frälse- eller skattenatur, vilka härledde sig från donationer av 

 enskilda, som därom att det visserligen syntes billigt, att kronan tillerkände 

 sig hälften av skogens avkastning såsom sin andel, men att, då härmed in- 

 trång kurde synas hava skett i prästerskapets privilegier, rikets ständer ansett, 

 att kronan borde till prästerskapet avstå hela sin andel i de ecklesiastika 

 boställenas avkastning till förbättrande av hithörande ämbetsmäns lönevillkor, 

 helst åtgärder i sådan syftning ändock måste vidtagas och vore under ut- 

 förande. Därjämte framhölls också i skrivelsen i samma ordalag som fönit 

 i utskottsbetänkandet, att ett sådant förfogande icke iiteslötc inöjlig/ictc?i att fram- 

 deles till statsverkets omedelbara dispositioti indraga den ifråga7'arandc andelen ai,' 

 hoställsskogarnas avkastning. Den förut i skrivelsen uttalade grunden för statens 

 andel i nämnda avkastning bleve då — framhålles vidare i skrivelsen — i 

 hela sin vidd tillämpad. 



Det heter härefter i skrivelsen: »På grund av hvad nu blifvit anfördt, lä 

 Rikets Ständer i underdånighet framställa följande förslag till reglerande av 

 hushållningen med boställsskogarna nemligen : — — — — ■ — Härefter följer 

 samma uttalande som i utskottets sistberörda hemställan. 



Slutligen anfördes i skrivelsen: »Med afseende å hvad nu blifvit i under- 

 dånighet anfördt, och då Skogshushållningen i riket alltför länge befunnit sig 

 i ett oordnadt skick, samt skada för landet kan uppstå genom ett längre 

 dröjsmål med ordnandet af denna vigtiga del af statshushållningen, hafva 

 Rikets Ständer ansett sig så mycket heldre böra, genom uttalande af sina 

 åsigter, söka att, i hvad på Rikets Ständer ankommer, medverka till en bättre 

 hushållning och en fullständig lagstiftning i ämnet, som Rikets Ständer icke 

 tillförene, oaktadt Kongl. Maj:ts vid riksdagen 1856 — 1858 gjorda framställ- 

 ning, uttryckt någon bestämd mening angående vissa delar af denna lagstift- 

 ningsfråga. Och få Rikets Ständer alltså, med anmälan om de af Rikets 



