64X SK()(iSI'()|,| TISKA IM.ACC; 



Stunder nu gillade åsigter i delta ämne, i underdånigliet anhålla, det Ivlcrs 

 Kongl. Maj:t täcktes, i öfverensstiinimelsi- dernied, dels \idtaga de atgiirder, 

 som på Eders Kongl. Maj:t l)ero odr' kunna med de till Kders Kongl. Maj:ts 

 disposition ställda medel verkställas, dels ock för Rikets näst sammanträdande 

 Ständer framlägga nådig Projiosition i de delar af ämnet, der Rikets Ständers 

 beslut kunna erfordras. ■> 



Advokatfiskalsämbetet får i detta sammanhang och i anslutning till rikets 

 ständers uttalande i omlörmälda skrivelse erinra, att den av Kungl. Maj:t den 

 18 juni i<S68 tillsatta kommitté för angivande av förslag till ordnande av de 

 norrländska skogsförhållandena i sitt den 21 deccml)er 1870 avgivna betän- 

 kande föreslog, att den husbehovet överskjutande avkastning av alla boställs- 

 ♦skogar, utom föisam/ini^ai/Ki tillhöriga ecklesiastika boställen, skulle med vissa 

 obetydliga undantag tillfalla statsverket, som däremot skulle hava att bekosta 

 skogarnas bå.de indelning och skötsel. I den med anledning av kommitténs 

 förslag till 1874 års riksdag avlåtna nådiga proposititon nr 52 angående åt- 

 skilliga skogsväsendet rörande frågor yttrade föredragande departementschefen 

 härutinnan, att han instäm^de med skogsstyrelsen däruti, att de av kommittén 

 i denna del gjorda förslag borde betraktas ur synpunkten av deras lämplighet 

 ej endast för Norrland, utan för hela riket. Med avseende härå redogjorde 

 departementschefen för de närmare omständigheterna vid tillkomsten av rikets 

 •Ständers berörda skrivelse den 25 november 1863. Därefter framhöll de- 

 })artementschefen, att det av sagda omständigheter framgick, att, då rikets 

 ständer ansågo avkastning av Ijerörda skogar böra at de särskilda korpserna 

 anvisas, sådant skedde i det uttryckliga syftet att därmed förbättra hithörande 

 ämbetsmäns lönevillkor och med uttalande därav att den endast i samman- 

 hang med fyllande på annan väg av korpsernas behov av inkomster skulle 

 kunna indragas. \'\å sådant förhållande syntes det departementschefen icke 

 kunna ifrågakomma, att nu lUan någon ersättning avhända lantförsvaret eller 

 ])rästerskapet dem sålunda tillförsäkrade \äl behövliga inkomster av boställs- 

 skogarna. 



Skogsavkastningen i allmänhet utöver husbehovet å biskoparnas lö- 

 ningsjordar bör icke ingå till kyrkofonden. 



Vad som enligt vad ovan framhållits förekom vid 1862 — 1863 års riksdag 

 bestyrker ytterligare vad advokatfiskalsämbetet förut vttrat om innebörden enligt 

 privilegierna av den bisko])arna tillkommande rätt till skog å deras lönings- 

 jord. Det kan nämligen icke rimligen antagas, att, om man inom riksdagen 

 ansett, att biskoparna varit i frågakomna avseende särskilt privilegierade i för- 

 hållande till prästerskapet i övrigt, detta icke skulle hava på något sätt kom- 

 mit till uttryck under ämnets behandling i prästeståndet, där samtliga biskopar 

 hade säte. Nu inlät man sig i stället ingående ])å frågans nära samband 

 med privilegierna för prästerskapet i allmänhet; och i insikt härom samt med 

 uttryckligt framhållande, att man syftade även på jord av frälse natur, ut- 

 talade man sig på angivna sätt i fråga om det allmännas och prästerskapets 

 rätt till skogsavkastning. 



I 1862 — 63 års riksdags sammansatta utskotts och rikets ständers på ut- 

 skottets utlåtanden grundade hemställan i skrivelse den 25 november 1863 

 skiljes uttryckligen emellan »ecklesiastika boställen och prästbolet eller annat 



