68 X SKOGSPOLITISKA INLÄGG 



år ej finnes, och dessa undersökningar således blifva kostsamma utan deremot 

 svarande nytta. Vida förmånligare för ändamålet torde det numera få anses, 

 sedan ett ej obetydligt antal kronoegendomar successive afyttras, att genom 

 ekskogs bibehållande och upjjdragande å krono])arkerna, hvilka genom inköp 

 ökas, söka tillförsäkra kronan tillgäng af ek för framtida möjliga behof, och har 

 Styrelsen derför låtit en föreskrift derom inflyta i förslaget till instruktion för 

 skogsstaten.» Däremot yttrade sig styrelsen icke om storverksträd i detta avseende. 

 Marinförvaltningen inskränkte sig i sitt den 7 november 1890 avgivna ytt- 

 rande i ärendet, såvitt nu är ifråga, till att framhålla, att de föreslagna stad- 

 gändena syntes innebära en väsentlig förbättring av då gällande stadganden 

 om ek och bok samt måste- och storverksträd. 



Kammarkollegium hemställde i sitt den 16 april 1892 avgivna underdåniga 

 utlåtande i ämnet till en början, att ordet »storverksträd», såsom en gemen- 

 sam benämning för masteträd och mastespiror, måtte ensamt användas såväl 

 i rubriken som i kontexten till ifrågakomna kapitel. Beträffande domän- 

 styrelsens åsikt, att kronans rätt till storverksträd skulle anses upphävd be- 

 träffande Dalarne och Norrland uttalade kollegium, att, då kronan i den av 

 styrelsen åberopade utsyningsförordning icke uttryckligen avsagt sig sin rätt 

 till storverksträd till förmån för kronohemmansåboar inom sagda provinser, 

 denna rätt icke kunde vara rubbad genom en lagstiftning, som avsåge ett 

 helt annat ämne än det ifrågavarande, och därför fortfarande måste anses äga 

 bestånd. Vidare anförde kollegium: »Men icke blott hvad de lokala för- 

 hållanden angår inskränkes genom förslaget kronans rätt till storverksträd. 

 utan äfven i afseende pä arten af den jord, beträffande hvilken rätten till 

 dessa träd skulle förefinnas. Ty dä paragrafen till betecknande af denna art 

 använder uttrycket »kronohemman», hvarmed, enligt vanlig terminologi, menas 

 sådana kronan tillhöriga hemman, som innehafvas med stadgad åborätt, ute- 

 slutes paragrafens tillämplighet å öfriga egendomar, der rätten till storverks- 

 träd för närvarande är kronan förbehållen, nemligen boställen, som icke af 

 menighet inköpts eller af enskild för ändamålet donerats, samt kronans ut- 

 arrenderade jordbruksdomäner. Intet som helst skäl finnes att i nu nämnda 

 hänseende undantaga dessa egendomar. Med framhållande dessutom, att ut- 

 trycket »vara kronan förbehållen» torde vara för ändamålet lämpligare än 

 uttrycket »tillhöra kronan», får kollegium alltså hemställa, att paragrafen må 

 erhålla ungefär denna lydelse: »A häradsallmänning så ock å boställe, som 

 ej af menighet inköpts eller af enskild för ändamålet donerats, samt krono- 

 hemman och kronans utarrenderade jordbruksdomäner äro storverksträd kronan 

 förbehållna; och må ej boställshafvare, åbo eller arrendator dylikt träd utan 

 vederbörligt tillstånd fälla. » 



Vidkommande det i såväl Björkmans som domänst:s förslag även i fråga 

 om ek förekommande uttrycket, att ek skulle »tillkomma» kronan, hemställde 

 kollegium utan angiven motivering att detta måtte utbytas mot »förbehållna». 



Då i sagda förslag ej lämnats några föreskrifter om rätt för innehavare av 

 kronojord att i vissa fall erhålla utsyning av storverksträd, hemställde kolle- 

 gium, att vad därutinnan enligt förslaget gällde om ek även borde tillämpas 

 på storverksträd samt tillägg därom göres i blivande författning. 



Vad kammarkollegium sålunda hemställde vann också väsentligen avseende 

 i den sedermera utfärdade förordningen. 



Advokatfiskalsämbetet får med avseende å förordningen i nu ifrågavarande 

 del erinra, atl densamma — i vars ingress uttryckligen angives, att genom 



