SKOGSAVKASTNINGEX A BISKOPARNAS SÄTESGÅRDAR x 69 



densamma upphäves »vad i nådiga förordningen om skogarna i riket den i 

 augusti 1805 finnes stadgat om ek, bok och storverksträd» — i 42 § andra 

 stycket lämnar föreskrift om jägmästares skyldighet att hos domänstyrelsen 

 göra anmälan om tillvaratagande av ek och storverksträd å boställen, när de 

 nått viss mognad, att '\ 70 § föreskrives, hurusom vid olovlig avverkning av 

 ek, bok och storverksträd, som äro kronan förbehållna det vill säga ek och 

 storverksträd å bland annat boställen, vad som geno m försäljning av dem 

 inflyter, skall sedan vissa kostnader bestritts och beslagaren erhållit sin andel, 

 tillfalla »statsverkets skogsmedel», samt att i fråga om storverksträd i 37 *^ 

 uttalas, ej blott, att de äro kronan förbehållna, utan därjämte mer allmänt än 

 i fråga om ek enligt 38 § tillägges, att »ej må dylikt träd utan vederbörligt 

 tillstånd fiillas» (jämför byggningabalken 10: 3). Att för övrigt storverksträd 

 äro likställda med ek även därutinnan, att den omständigheten, att de inbe- 

 gripits i fastställd hushållningsplan, ej, såsom i fråga om bok, befriar boställs- 

 havare eller arrendator från att för deras fällande söka särskild utsyning, fram- 

 går av 42 §. Att ek och storverksträd i förekommande fall ej få disponeras 

 »såsom annan husbehovet övei skjutande skogsavkastning» framgår av 40 ;^. 



43 § i förordningen angiver de särskilda fall, där vid behov för visst ända- 

 mål »av kronan förbehållna ekar och storverksträd» ersättning av allmänna 

 medel kan komma att utgå till vederbörande boställshavare. Ersättning lär i 

 dylika fall skola utgå enligt förvaltningens av sjöärendena kungörelse den 27 

 januari 1807 i fråga om storverksträd och den 27 september 1861 i fråga 

 om ek, vilka dock medgiver boställshavare gottgörelse med endast halva de 

 belopp, som gällde beträffande skattejord. 



Enligt nådiga instruktionen för skogsstaten den 29 november 1889 § 14 

 ålades jägmästare »att utöva tillsyn över ekar och masteträd, vartill enskilde 

 ej äga ffi dispositionsrätt». Samma föreskrift förekommer i gällande nådiga 

 instruktion för skogsstaten av den 23 december 1909, 14 § 3 mom. 



I de av kungl. domänstyrelsen den 13 januari 1910 utfärdade reglemen- 

 tariska föreskrifter till efterrättelse vid skogsstatens tjänsteförvaltning heter det: 

 »När jägmästare erhåller kännedom därom, att genom ståndskogslikvid vid 

 laga skifte, som berör allmänt hemman eller allmän skog, kronan tillerkänts 

 ersättning för mistade ekar — vilket kan inträffa, särskilt när likviden om- 

 fattar kronans ekar på boställen — eller annan skog, skall jägmästaren hos 

 länsstyrelsen begära indrivning av sådan fordran, och iakttages tillika vad om 

 skogsmedelsförteckning föreskrivits i punkt 57.» Motsvarande uttryckliga före- 

 skrift saknas beträffande storverksträd. 



I skrivelse den 24 maj 1907 har riksdagen anhållit, att Kungl. Maj:t ville 

 låta utreda, huruvida kronans rätt till storverksträd och ekar ä häradsallmän- 

 ning må kunna upphöra, samt för riksdagen framlägga det förslag i ämnet, 

 vartill utredning kan giva anledning. Denna skrivelse avser emellertid icke 

 dylika träd å boställen eller annan kronojord. 



Slutligen må med avseende å kronans rätt till ek och storverksträd å andra 

 ecklesiastika boställen än biskoparnas erinras, att enligt 3 § 4 mom. i lagen 

 om kyrkofond den 9 december 1 9 1 o visserligen stadgats, att till kyrkofonden 

 skola ingå »medel, som inflyta för försåld skog från prästerskapet anslagna 

 löneboställen», men att, då sådant icke uttryckligen uttalats, efter advokat- 

 fiskalsämbetets förmenande häri icke kan anses inbegripen den kronans sär- 

 skilda tillgång, som representeras av värdet av den kronan tillhöriga ekskog 

 och av storverksträd, varom är särskilt stadgat. 



