LITTERATUR X 85 



ningen i jjrincip mycket nära, ehuru hans uppfattning naturligt nog måste i 

 hög grad influeras av dåtidens ofullständiga eller felande kännedom om be- 

 fruktningens natur. I själva verket återfinner man hos forntidens greker samma 

 idéer, som diskuteras inom den moderna vetenskapen. Skillnaden ligger hu- 

 vudsakligen i vår bättre kännedom om befruktningens väsen och att våra 

 idéer kontrolleras genom experiment, genom undersökningar, vilkas resultat 

 kunna uttryckas genom exakta tal. Förf. ger därefter en skildring av de 

 väsentligaste momenten i befruktningens fysiologi, klargör den viktiga skill- 

 naden mellan individens anlagsprägel (genotypiska prägel) eller deras ärftligt 

 betingade egenskaper och gestaltningsprägeln (fenotypiska prägel) eller de av 

 yttre omständigheter beroende egenskaperna. Sedan sålunda grunden till en 

 klarare uppfattning om ärftlighetsläran blivit lagd, redogöres i åtskilliga kapitel 

 för dess viktigaste resultat, på samma gång som läsaren får en inblick i dess 

 arbetsmetoder. Även med de senaste resultaten får man stifta en ganska 

 ingående bekantskap. Hela framställningen vittnar om den stora betydelse, 

 som användandet av -rena linjer» och ett studium av de särskilda ärftlig- 

 hetsfaktorerna alltjämt äga för genetikens utveckling. Det sista kapitlet ägnas 

 åt rashygieniska spörsmål, ett omtyckt område för många populärvetenskapliga 

 författare och teoretiska samhällsförbättrare. Gent emot de många lösa hug- 

 skott, som här framkommit, verkar förf. framställning välgörande genom fack- 

 mannens kärva och nyktra uppfattning, som på samma gång bär en prägel 

 av sann humanitet. 



H. Hn. 



N. A. Kemner. Björksäckmalen {Cohohhora fusccdinella Zell) och dess upp- 

 trädande 1915 — 1917- Medd. n:r 161 från Centralanst. f. försöksvä- 

 sendet på jordbruksområdet. Entomol. Avd. n:r 28. 28 sid. 30 textfig. 

 Stockholm 19 1 7. 



Av släktet Coleophora , de bekanta säckdragaremalarna — eller, som vi nu- 

 mera kalla dem, säckmalarna — har hittills endast en art, lärkträdsmalen, i 

 vårt land gjort sig känd som skadegörare. Nu ha vi emellertid ännu en 

 gång fått en påminnelse om det bekanta förhållandet, att en form från att 

 förut endast ha varit en genom sitt levnadssätt potentiell skadeinsekt plötsligt 

 uppträder över stora områden i sådan mängd, att den anställer betydande 

 skador. ' 



En annan art av detta släkte, C fiiscedinella T.^\a., döpt till björksäckmalen, 

 uppträdde nämligen under 1915 — 1917 ej blott i stora delar av södra Sverige 

 utan även i Norrbottens län och angrep björken. Arten i fråga är ej som 

 lärkträdsmalen strängt bunden till en näringsväxt utan polyfag, och. i Tyskland, 

 där den vid flera tillfällen härjat, är det alen som angripes, så att den där 

 fått namnet alknoppsmalen. 



De talrika rapporter om densamma, som ingått till Centralanstaltens för 

 försöksväsendet på jordbruksområdet entomologiska avdelning från dess rap- 

 portörer ha nu bearbetats av Kemner, som därjämte lämnar en ingående, på 

 egna studier grundad skildring av dess utveckling och levnadssätt, belyst av 

 talrika förträffliga illustrationer, vilka åskådliggöra de olika utvecklingsstadierna, 

 larvens tillvägagångssätt vid förfärdigandet av sina säckar, skadegörelsen på 

 bladen o. s. v. Av särskilt intresse är det, att Kemner påvisat, hurusom ut- 

 vecklingen förlöper alldeles som hos lärkträdsmalen, m. a. o. att larven över- 



