DEN KOMMUNALA SKOGSBESKATTNINGEN x 109 



lertid de sakkunniga ej i allo följt dessa allmänna principer för beskattningens 

 anläggning. De ha nämligen därutinnan i stället föreslagit: 



i) fastighetsskatt, byggd på taxering av skogsmarken och virkeskapitalet; 



2) afkastJiingsskait å den del av skogsavkastningen, som nyttjas till husbehov; 



3) bibehållande av skogsaccisen för den del av skogsavkastningen, som i en 

 eller annan förm avyttras; 



4) persofilig inkomst- och förmögetiheisskatt , som ovan nämnts. 



För att man skall kunna erhålla en uppfattning om huru dessa av de sak- 

 kunniga föreslagna olika beskattningsförmer komma att verka, är det erforder- 

 ligt att taga del jämväl av de grunder, som föreslagits för ovanberörda olika 

 skattekällors repartition vid beskattningens utdebitering. Härom har i lagför- 

 slaget visserligen ingen bestämmelse intagits, då denna fråga, enligt de sak- 

 kunniga, hör hemma i kommunallagarna, men i motiveringen ha de sakunniga 

 däremot synnerligen ingående behandlat frågan om skatterepartitionen. De 

 ha där framlagt flera olika alternativ, av vilka de för egen del till antagande 

 förorda det tredje. Enligt detta skulle debiteringen ske efter följande rela- 

 tionstal : 



Jordbruksfastighet, utan annat skogsvärde än husbehovsskog, .5 skatteören 

 för 100 kr. taxeringsvärde. 



Jordbruksfastighets skogsvärde, utom husbehovsskog, 3 skatteören för 100 

 kr. taxeringsvärde. 



Annan fastighet 4 skatteören för 100 kr. taxeringsvärde. 



Beskattningsbar avkastning i skatteöre för i kr. i avkastning (beträftande 

 skog blott för husbehovsvirke). 



Skogsaccis skulle därjämte utgå med samma skattesats på 100 kronor av 

 virkets rotvärde, som vid repartitionen skulle komma att belöpa pä 100 kro- 

 nors taxerad avkastning, dock högst 6 kronor. 



Jordbruksfastighets skogsvärde skall enligt förslaget upptaga såväl markens 

 som ock virkeskapitalets värde. 



De sakkunniga ha sålunda stannat för en beskattning av dels skogsmarken, 

 dels virkeskapitalet och dels det avverkade virket (accisen), varjämte de före- 

 slagit en personlig, supplementär inkomst- och förmögenhetsskatt, träffande 

 jämväl inkomst av och förmögenhet i skog. 



Det torde till en början vara av intresse att granska dessa allmänna grund- 

 principer för den skogliga kommunala beskattnmgens anläggning. Därvid 

 torde lämpligen detaljer sådana som repartitionstalens storlek och husbehovs- 

 virkets utbrytande ur skogsvärdet m. m. böra lämnas å sido. Förbundet får 

 återkomma till dessa frågor vid en längre fram skeende granskning av för- 

 slagets detalj bestämmelser. Vidare torde vid denna första behandling av de 

 allmänna principerna inkomst- och förmögenhetsskatten kunna lämnas å sido, 

 då densamma endast är avsedd att supplementärt användas. 



Vad då först beträffar beskattningen av själva skogsmarken efter dennas 

 taxeringsvärde, har förbundet för sin del intet att erinra mot de sakkunnigas 

 förslag. Skogsmarken har sitt fasta, föga föränderliga värde och torde därför 

 lämpligen böra beskattas genom fastighetsskatt. Däremot kan förbundet ej 

 biträda de sakkunnigas förslag om beskattning av det växande virkeskäpitalet, 

 även om skattesatsen sättes blott till 3 skatteören per 100 kronors taxerings- 

 värde. Förbundet får här nedan angifva orsakerna till denna sin uppfattning. 



För virkesförrådet ur ekonomisk synpunkt utmärkande egenskaper äro, dels 



