116x SKOGSPOLITISKA INLÄGG 



till andra jordägare. Enligt de sakkunnigas förslag skulle kanske exempelvis 

 ett hemman om '/128 mantal få uppdelas å 1 2 ä 1 5 olika taxeringsvärden. 

 När därtill kommer, att flertalet av dessa smålotter äro utarrenderade på kort 

 tid och ständiga omändringar i arrendekomhinationerna ske, kan man förstå, 

 att de sakkunnigas förslag i berörda delar av landet kommer att medföra rent 

 kaotiska förhållanden. 



Vidare torde böra framhållas, att de sakkunnigas förslag i detta syfte, 

 därest det bleve i praktiken tillämpat, komme att vålla oöverskådliga rubb- 

 ningar i fastighetskrediten å landsbygden, belåningen av jord är beroende 

 av dennas taxeringsvärde. Som belåningsenheter hava endast jordeboksen- 

 heterna, men ej brukningsdelarna betydelse. En jordägare vill i regel belåna 

 hela sin fastighet men alls ej den parcell därav, soni kan vara utarrenderad 

 till torparen A,, trädgårdsmästaren B, eller fiskaren C. Skulle nu, enligt de 

 sakkunniga, jordeboksenheterna obligatoriskt sönderplockas eller kombineras i 

 ett flertal taxeringsvärden allt efter som de äro uppdelade i brukningslotter, 

 komme detta förvisso att orsaka en obotlig oreda i belåningshänseende. 



Förbundet får därför hemställa, att taxeringen alltfort måtte ske efter de 

 kamerala enheterna. En utmärkt grund för en sådan taxering erhålles ju i 

 det nya, med stor omsorg uppgjorda jordregistret. Ett sådant förfarande borde 

 emellertid givetvis ej hindra, att den jordägare, som så önskade, skulle kunna 

 få sin fastighet uppdelad på flera taxeringsvärden efter viss grund, om han 

 lämnade nödigt material för en sådan uppdelning. 



§ 7. 



I § 7 lämna de sakkunniga föreskrifter om grunderna för taxeringens verk- 

 ställande. Det säges här, att »taxeringsvärde skall», i den mån ej särskilda 

 angivna omständigheter annat föranleda, »åsättas med ett uppskattat belopp, 

 som motsvarar värdet efter ortens pris (allmänna saluvärdet, värdet i handel 

 och vandel) av den egendom, som i varje särskilt fall utgör taxeringsenhet», 

 I anvisningarna säges (sid. 76) härom: »Senast betalta köpeskilling för en 

 egendom skall anses såsom ortspris och förty med oförändrat belopp tagas 

 till taxeringsvärde, där ej vid köpet förelegat särskilda omständigheter, som 

 måste antagas hava gjort köparen benägen att köpa även till överpris eller 

 säljaren benägen att även till underpris sälja egendomen.» De sakkunniga ha 

 sålunda här, även om reservationer för vissa fall gjorts, såsom huvudregel upp- 

 satt, att jordbruksfastighet skall taxeras till sitt oavkortade saluvärde. Från 

 denna regel göres intet undantag för den växande skogen. Denna skall så- 

 lunda ingå i taxeringsvärdet med sitt fulla saluvärde eller, såsom det för skog 

 plägar kallas, »realisationsvärde». Beträftande egendomar, som under taxerings- 

 perioden ej bytt ägare, skall enligt de sakkunniga saluvärdet fixeras genom 

 jämförelse med de sålda egendomarnas värde på det sätt, att alla egendomar 

 inom taxeringsdistriktet indelas i storleksklasser. Inom varje dylik storleks- 

 klass sättes därefter med ledning av under taxeringsperioden betalta köpeskil- 

 lingar inom samma klass vissa ä-pris på mark och skog och med ledning 

 av dessa ä-pris och de ej sålda egendomarnas arealer bestämmas dessa sist- 

 nämndas saluvärden. 



Förbundet vill här nedan granska först den av de sakkunniga föreslagna 

 grundprincipen, att skogen skall ingå i taxeringsvärdet efter sitt realisations- 



