DEN KOMMUNALA SKOGSBESKATTNINGEN xll7 



värde, samt därefter den metod, de sakkunniga föreslagit för detta realisations- 

 värdes bestämmande genom analogislut från verkligen sålda egendomar. 



Det värde, som vid en skogs hastiga, på kort tid skeende realisation kan 

 utvinnas ur densamma, är avsevärt större än det värde, som erhålles genom 

 kapitalisering efter vanlig räntefot av samma skogs årliga nettoavkastning under 

 uthålligt, rationellt skogsbruk. Orsakerna härtill äro följande. Först och främst 

 kunna vid en snabb exploatering av en samlad virkestillgång kostnaderna för 

 avverkning och körning samt virkets upparbetning i sortiment betydligt ned- 

 bringas genom dessa arbetens bedrivande i stor skala. Det uthålliga skogs- 

 bruket får alltid något högre drivningskostnader per virkesenhet. Detsamma 

 har dessutom att räkna med kostnaderna för en hel del skogsvårdsåtgärder, 

 som i regel ej betunga den exploaterande skogshanteringen. Sålunda verkstäl- 

 las vid ordnad skogshantering diknings- och markförbättringsåtgärder; stabila 

 vägbyggnader å skogarna utföras; stora kostnader nedläggas på anläggande och 

 underhåll av torp och lägenheter för skogsarbetare m. m. För ledande och 

 övervakande av arbetena behöves slutligen vid uthålligt skogsbruk en tämligen 

 stor förvaltnings- och bevakningspersonal. Vid en hastig realisation däremot 

 av en skogsegendoms virkeskapital verkställas i regel inga markförbättrings- 

 åtgärder. Vägar och arbetarbostäder anläggas endast provisoriskt och för 

 minsta möjliga kostnader, och förvaltningspersonalen kan inskränkas till ett 

 minimum. Samtliga dessa omständigheter samverka till att höja en skogs- 

 egendoms kapitalvärde vid realisation betydligt över dess kapitalvärde under 

 uthålligt skogsbruk. 



Det torde ej kunna förnekas, att det är virkeskapitalets realisationsvärde, 

 som kommer till synes, då skogsegendomarna byta ägare i allmänna handeln. 

 Detta först och främst av den orsaken, att de skogsegendomar, som ligga 

 under uthålligt skogsbruk, i regel äro placerade på fasta händer och därför 

 ej utbjudas i handeln. I affärer med skogsegendomar ingår i regel ett spekula- 

 tivt moment och detta syftar i första hand åt virketskapitalets reaUsations- 

 värde. Även om givetvis talrika undantag från denna regel förekomma, så 

 torde dock i flertalet fall köpeskillingarna grunda sig på skogskapitalens rea- 

 lisationsvärden och ej på deras kapitaliserade nettoavkastningsvärden i uthålligt 

 skogsbruk. Till följd härav kommer emellertid även den av de sakkunniga 

 föreslagna bestämmelsen att betalda köpeskillingar skola läggas till grund vid 

 taxeringsvärdenas fixerande, att medföra, att virkeskapitalen komma att be- 

 skattas efter sina realisationsvärden och ej efter sina uthållighetsvärden. 



Förbundet har redan tidigare, i början av detta yttrande, framhållit, att 

 det är ur nationalekonomisk och skogsvårdssynpunkt mycket olämpligt att 

 lägga någon del av den skogliga beskattningen på det växande skogskapitalet. 

 An mer olycklig blir givetvis en sådan åtgärd, om denna beskattning av 

 växande skog kalkyleras efter dennas höga realisationsvärde och ej efter dess 

 uthållighetsvärde. Att verkställa beskattningen efter sådana grunder vore lik- 

 tydigt med att provocera fram nationalekonomiskt förkastliga realisationer av 

 de växtliga skogskapitalen. Statens skattelagstiftnings- och skogslagstiftnings- 

 politik komme här att stå i uppenbar strid mot varandra. 



Förbundet tillåter sig här i förbigående framhålla, att ett uppskruvande av 

 taxeringsvärdena å skog enligt de sakkunnigas förslag till fulla saluvärdet 

 skulle vålla oöfverskådliga rubbningar i fastighetskrediten. Det värdefulla 

 underlag, som de nuvarande taxeringsvärdena utgöra vid belåning av fast 



9- Skogsvhrds/dremngens Tidskri/t J()i8. Serien B. 



