DOMÄNSTYRELSENS CIRKULÄR M. M. x 141 



0,15 å renbetesfjällens skogar samt skyddsskogar och enskilde tillhöriga flygsandsfält under 



skogsstatens uppsikt ; 

 0,75 statens till bergshanteringens understöd anslagna skogar, häradsallmänningar under 

 skogsstatens förvaltning, under skogsstatens förvaltning ställda skogar till allmänna 

 inrättningars hemman, som icke innehavas med stadgad åborätt samt städers skogar 

 under skogsstatens förvaltning ; 

 0,2 å under skogsstatens uppsikt och kontroll ställda häradsallmänningar, städers skogar, 

 skogar till allmänna inrättningars hemman, som icke innehavas med stadgad åborätt, 

 skogar å kronohemman utom de sex norra länen samt skogar till allmänna inrätt- 

 ningars hemman, som innehavas med stadgad åborätt, i de fall då ytvidden av varje 

 skog icke överstiger 1,000 hektar; 

 0,1 å skogar av sistberörda kategorier, i de fall dä ytvidden av varje -skog överstiger 

 1,000 hektar ; 

 Teoretiskt sett draga skogar av mindre ytvidd större förvaltningskostnader än sådana av 

 större ytvidd, allt i förhållande till ytenheten. Olikheten framträder dock huvudsakligast 

 och är lättast påvisbar vid jämförelse mellan skogar, av olika genomsnittsstorlek, belägna 

 i olika delar av landet. Visserligen kunde vid nyssnämnda förhållande reduktion av större 

 skogars areal i vidare mån än ovan föreslagits skäligen kunna ifrågasättas, men då dels 

 skillnaden i förvaltningskostnad för mindre och för större i samma ort belägna skogar är 

 väsentligt mindre än samma skillnad beträffande i olika orter belägna skogar dels ett vid- 

 tagande av korrektion för arealskillnader å skogar inom samma överjägmästaredistrikt 

 högst betydligt skulle öka arbetet vid uträkningen, anser styrelsen sig ej böra föreslå att 

 vid kostnadsfördelningen någon annan hänsyn tages till ytvidden än vad ovan föreslagits. 

 Kostnadsbeloppet per ytenhet blir ändock olika även för samma slags och lika stora, men 

 i olika delar av landet belägna skogar, och anpassa genom de föreslagna beräkningsgrun- 

 derna aulomati&kt efter de inom respektive distrikt rådande intensivare eller extensivare 

 förhållandena. Styrelsen anser därför att, om detta förslag godkännes, någon begränsning 

 av ersättningsbeloppet till såsom styrelsen år 191 1 föreslog, högst viss procent av viss skogs 

 beräknade avkastnings värde icke är erforderligt, ty den ersättning, som enligt styrelsens 

 i denna skrivelse väckta förslag skulle tillföras domänfonden, kommer att noga motsvara 

 de verkliga administrationskostnaderna. De smärre ojämnheter, som vid beloppets uträk- 

 nande för viss skog, där sådant erfordras, kunna tänkas uppkomma, till exempel att en 

 viss skog ett visst år drabbas av en högre eller lägre förvaltningsavgift, än som motsvarar 

 av å skogen just det året nedlagt arbete, äro alldeles utan betydelse och utjämnas under 

 loppet av några år. Såväl det nuvarande systemet, som vilket i praktiken användbart 

 system än uttänkes, lider eller kommer att lida av samma svaghet. 



Att det nuvarande systemet icke även om gottgörelse vore något sä när rimlig, är rätt- 

 vist, torde vara uppenbart, ty den i enlighet därmed uträknade ersättningen är i hög grad 

 beroende på hur jägmästaren ordnar sina resor, om han under en resa besöker allenast en 

 skog eller om han besöker flera skogar efter varandra, om han t. ex. för husbehovsutsyning 

 själv besöker ett ecklesiastikt boställe, då ersättning till statsverket skall utgå, eller om 

 han beordrar kronojägaren att utföra samma arbete, i vilket fall gottgörelse till statsverket 

 ej erhälles. Systemet har dessutom den nackdelen att det förorsakar alla jägmästare, inom 

 vilkas revir äro belägna ecklesiastika eller andra skogar, för vilka gottgörelse skall utgå, 

 ett stort och tidsödande arbete med utskrivning av rese- och repartitionsräkningar. 



A de ecklesiastika skogarna handhaves bevakningen i regeln av de ordinarie kronojägarna, 

 men stundom även av extra kronojägare, som förordnas att mot visst arvode utöva be- 

 vakningen å än enbart ecklesiastika, i närhe'en av varandra belägna skogar, än i samma 

 ort belägna både ecklesiastika och andra allmänna skogar, och utgår dessas arvode i förra 

 fallet helt av ecklesiastika skogsmedel, i senare fallet delvis av ecklesiastika skogsmedel 

 och delvis av statsmedel. Slutligen förekommer ock, ehuru endast i några få fall, att å 

 större ecklesiastika skogar kronoskogrvaktare, på sätt i Eders Kungl. Maj:ts förnyade nådiga 

 instruktion för skogsstaten den 28 april 1916, i S, sista stycket omförmäles, finnas an- 

 .-itällda, och avlönas dessa helt av respektive skogars avkastning. Av vad nu anförts fram- 

 går, att de flesta ecklesiastika skogar äro helt fria från kostnader för bevakningen, under 

 det att ett mindre antal drabbas därav. Till undvikande av denna oegentlighet och för 

 vinnande av likformighet härutinnan samt i och för tillämpningen av det av styrelscp 

 härovan föreslagna systemet för beräkning av gottgörelse till statsverket föreslår styrelsen, 

 att bevakningen å ecklesiastika skogar hädanefter måtte utövas enbart genom med stats- 

 medel avlönade kronojägare och i den mån så behöves, extra kronojägare, vilka tjänste 

 mäns löner och arvoden, på sätt ovan angivits, "böra inräknas i respektive distrikts totala 

 administrationskostnad innan fördelning därav äger rum. T enstaka fall kan hädanefter. 



