FÖREKOMMANDE A\' SKOGSSKÖVLIXG x 151 



budet genom åklagarens försorg bevisligen underrättas om auktionen minst 

 ätta dagar innan den hålles. Anmälan av åklagare, varom här ovan sägs, 

 skall vara åtföljdt av fullständig, av två trovärdige män styrkt förteckning, ut- 

 visande virkets mängd och beskaffenhet. 



10 §. Böter, som enligt denna lag ådömas, ävensom genom försäljning av för- 

 brutet virke uppkommen behållning och enligt 7 § utdömd ersättning för virke, 

 som undgått beslag, fördelas så att en fjärdedel tillfaller åklagaren samt åter- 

 stoden skogsvårdskassan i det landstingsområde och skogsaccisfonden i den 

 kommun, där avverkningen ägt rum, till lika fördelning dem emellan. 



Försäljes i beslag taget virke innan det dömts förbrutet, skall, till dess frågan 

 härom blivit slutligen avgjord, lörsäijningssumman nedsättas i riksbanken på 

 sätt särskilt är stadgat; och skall om sådana medels insättning i bankinrätt- 

 ning gälla vad 1 160 § utsökningslagen sägs. 



11 §. Saknas medel till fulla gäldande av böter, \artill någon enligt denna 

 lag fälles, skall förvandling ske enligt allmänna strafflagen. 



12 §. Genom denna lag sker ej ändring i vad lagen angående vård av en- 

 skildes skogar innehåller om åtgärder till återväxiens betryggande, dock att 

 förbud mot avverkning, som där avses, icke skall meddelas i fall, då skogsvårds- 

 >tyrelsen meddelat sådant förbud efter ty i 4 § här ovan sägs. Såvitt de i 

 nämnda lag i övrigt meddelade bestämmelser strida mot föreskrifterna i denna 

 lag, skola samma bestämmelser icke tillämpas. 



Denna lag träder i kraft dagen efter den. då lagen enligt därå meddelad 

 uppgift från trycket utkommit i Svensk författningssamling, och gäller tills- 

 vidare till den i januari 1924. 



Ur de av kommittérade anförda motiven för lagförslaget medddelas här 

 följande: 



Den måhända mest bidragande orsaken till spekulationen vid handel med 

 jordbruksegendom inom riket har varit de senaste årens starka prisstegring å 

 alla slag av skogsprodukter med därav följande möjligheter att genom hastig 

 realisation av skogskapital inhösta betydande konjunkturvinster. Detta för- 

 liållande bekräftades redan i ett stort antal av de yttranden, vilka med anledning 

 av riksdagens skrivelse den 31 maj 1916 angående åtgärder till hämmande av 

 genom, handel med jordegendom uppkommande vanhävd å sådan egendom m. m. 

 under hösten 1916, infordrades från Konungens befallningshavande och hus- 

 hållningssäliskapens förvaltningsutskott i de olika länen. Under den därefter 

 förflutna tiden hava skogsprodukternas, särskilt kolvedens och vedbränslets, 

 priser gått än mera i höjden och spekulationen i skogsfastiglieter ytterligare 

 tilltagit i omfattning. Lockade av de höga priser, som bjudits för sådana fas- 

 tigheter, hava talrika jordägare under den senaste tiden sålt sina egendomar 

 till personer, konsortier eller bolag, vilka icke haft för avsikt att därå driva 

 ett omsorgsfullt skött jordbruk, utan i första rummet åsyftat att antingen 

 själva avverka skogen eller att till annan, ej sällan 1917 års bränslekommis- 

 sion, upplåta avverkningsrätten till densamma. Sedan egendomarna väl en 

 gång på detta sätt dragits in i spekulationen hava de ofta med korta tidsmel- 

 lanrum gått från den ene ägaren till den andre, vilka alla velat göra sig vinst på 

 affären. Skogstillgångarna hava härunder blivit hårt medtagna eller mången 

 gång alldeles skövlade. 



