152 X SKOGSPOLITISKA INLÄGG 



Ett av huvudmedleii mot denna för såväl jcjrdbrnket som skogahushållningoi 

 ödesdigra fastighetshandel är givetvis en lagstiftning, som förhindrar uppenbar 

 skövling av skog i enskild ägo. Mot en sådan lagstiftning, s'>m innebär en upp- 

 sikt över enskildfs skötsel av sina skogar, kunna visserligen till en del samma 

 principiella anmärkningar anföras som mot en allmän vanhävdslag för jord- 

 bruket, nämligen att begreppet vanskötsel av skog lika litet som vanhävd av 

 jordbruk kan med full bestämdhet fixeras samt att en dylik skogslagstiftning 

 kommer att vila som ett hot över alla skogsägare och på sina håll uppfattas som 

 ett nytt utslag av förmynderskap från det allmännas sida. Dessa invänd- 

 ningar hava här blivit noga beaktade och tillmätta all den betydelse, som dv; 

 förtjäna. Det kan emellertid vid avvägandet mellan de skäl, som tala emot, 

 och de skäl, som tala för en viss kontroll över enskildes förvaltning av sitt 

 skogskapital, icke förbises, att med skogen är ett särskilt fcirhållande. Loc- 

 kelserna till rovbruk äro här vida större än då fråga är om jordbruksjorden, 

 spekulatiorjsintresset vänder i första rummet sma blickar mot skogen, och åter- 

 ställandet av ett skö\'lat skogskapital tager vida längre tid än återställandet i 

 produktionsdugligt skick av en vanvårdad jordbruksdrift. Flera vägande skäl 

 t;\la alltså till förmån för en skogslagstiftning, som förebygger uppenbar van- 

 skötsel av skogen och som sträcker sig längre än tiil skogsägarens i nu gäl- 

 lande lagstiftning stadgade skyldighet, att vidtaga åtgärder för återväxtens 

 betryggande. Som bekant har även denna uppfattning redan flera år före kris- 

 tidens inträdande blivit av riksdagen godkänd, och, i anledning av framställning 

 från riksdagen, har Kungl. Maj :t år 191 1 nedsatt en särskild kommitté för ut- 

 redning av härmed sammanhängande skogslagstiftningsfrågor. I ett stort antai 

 av de ovannämnda, med anledning av 1916 års riksdagsskrivelse, avgivna yttran- 

 dena understrykes vikten av en strängare lagstiftning om vård av enskildes sko- 

 gar och i flera av dessa yttranden betonas särskilt önskvärdheten av att provi- 

 soriska bestämmelser i denna riktning utfärdas för tiden till dess att skogslag- 

 stiftningskommitténs förslag blir avgivet och slutprövat. Under de sista må- 

 naderna har opinionen härför blivit allt starkare. Sålunda fattade Svenska 

 skogsvårdsföreningen vid sitt årsmöte den 15 mars innevarande år under livlig 

 anslutning en så lydande resolution: "Med anledning av den starkt stegrade 

 handeln med skogsfastigheter samt den mångenstädes alltför omfattande ex- 

 ploateringen av skogstillgångarna vill Svenska skogsvårdsföreningen som sin 

 bestämda uppfattning uttala, att omedelbara lagsliitningsåtgärder till skydd 

 för landets skogar äro nödvändiga." I en underdånig skrivelse den 4 mars 

 d å. har 1917 års bränslekommission jämväl givit uttryck för samma uppfatt- 

 ning samt till Kungi. Maj :ts prövning hänskjutit ett utkast till provisorisk 

 "Förordning om skydd mot skövling av enskildes skogar". Denna bränslekom- 

 missionens framställning (se Skogsvårdsf. tidskr. 1918, h. 3, sid loi) har 

 överlämnats till de sakkunniga att tagas i övervägande vid fullgörande av de 

 sakkunnigas förevarande uppdrag. 



över bränslekommissionens förslag hava vissa skogsvårdsstyrelser, nämligen 

 de i Uppsala läns landstingsområde, i Jönköpings läns landstingsområde, i Kal- 

 mar läns södra och i samma läns norra landstingsområden, i Göteborgs och Bo- 

 hus läns landstingsområde, i Västmanlands läns landstingsområde samt i Kop- 

 parbergs läns landstingsområde avgivit underdåniga yttranden, vilka jämväl 

 överlämnats till de sakkunniga att tagas i övervägande vid fullgörandet av de 

 sakkunnigas uppdrag. Därjämte har i anledning av bränslekommissionens 



