I54x SKOGSPOLTTISKA TXLAGG 



-stryka de uttalanden, som från skilda håll j^jorts röiande behovet av ett 

 inj^ripande mot den skövling', som ägde rum i samband med egendomsjob- 

 bcrict, s.-irskijt i scJdra och mellersta clelarna av landet, och vilken skövling 

 hade sin grund främst i de höga prisen på trävanjr av alla slag, kunde dock 

 ifrågasättas, om det ej vore lämpligare söka stävja denna skövling på andra 

 än de vägar bränslekommissionen föreslagit. 



På sålunda och i övrigt andragna skäl har skogsägareförbuiidet hemställt, 

 dels att någon allmän pro\is()risk skogslag nu icke måtte framläggas, dels 

 att Kungl. Maj:t måtte uppdraga åt skogslagstiftningskommittén att över- 

 viiga och eventuellt utarbeta förslag till provisorisk lag rörande skydd åt 

 ungskogen å sådana egendomar, som efter lagens promulgerande gå i handeln. 



De sakkunniga hava övervägt de motiv, som av bränslekommissionen jämte 

 andra anförts för uppfattningen att en provisorisk lagstiftning till skydd 

 mot vanskötsel av enskildes skogar redan nu, utar. avvaktan på väntat för- 

 slag från skogslagstiftningskommittén, bör komma till stånd, och jämväl be- 

 aktat den kritik, som av Sveriges skogsägareförbund riktats mot bränslekom- 

 missionens förslag. Härvid hava de sakkunniga funnit sig övertygade om 

 att förhållandena utvecklat sig så, att ett ingripande från statens sida till för- 

 hindrande av den för skogarnas framtida bestånd mest framträdande vansköt- 

 seln är av behovet påkallat. Skogsägareförbundet har framhållit att då den 

 ytterligare vedhuggning, som krävdes under år 1918, behövde allenast avse 

 att täcka mer förbrukningen av ved utöver den av bränslekommissionen kalky- 

 lerade åtgången intill den i januari 1920 samt då såväl fallande träkolspris 

 som ock förväntade lägre pris på bränsleved komme att förorsaka avseviirt 

 minskad skogskolning och mindre lockelse till vedavverkningar i spekvdativt 

 syfte, fara för skövling av ungskog icke förelåge. I fråga härom torde emel- 

 lertid böra dels uppmärksammas, att, även om nu befintlig tillgång å ved 

 skulle räcka för de nuvarande vedförbrukarnas behov intill den i januari 1920 

 och intet nytt sådant därförinnan uppstode, vedavverkningarna under avverk- 

 ningsåret 1918 — 1919 måste inriktas på tillgodoseende av bränslebehovet även 

 för vintern 1919 — 1920 efter den i januari sistnämnt år, dels framhållas 

 att, ehuru järnmarknaden är vikande, träkolsprisen fortfarande hålla sig på 

 en höjd, som lämnar tillverkarna av träkol en så pass betydande vinst, att den 

 torde locka till fortsatt kolning i den omfattning, som förhållandena i övrig: 

 kunna medgiva. Även rörande den av förbundet uttryckta förväntan, att jäm- 

 väl vedprisen skulle bliva fallande, torde meningarna vara delade, åtminstone 

 därom, huruvida det kan fcirväntas att dessa pris inom närmaste år skola kom- 

 ma att sjunka i den grad, att det icke fortfarande kommer att bliva högst 

 lönande att avverka och sälja ved. 



När de sakkunniga sålunda icke anse sig kunna taga på sitt ansvar 

 att avstyrka att, i avvaktan på en mera definitiv ny skogslagstiftning 

 lämpliga bestämmelser mot skogsskövling komma till omedelbart genom- 

 förande såsom ett provisorium under de närmaste åren, måste dock 

 tagas i noggrann omprövning, huru långt de ifrågasatta bestämmelserna 

 lämpligen böra gå för att — utan att ingripandet i den enskildes hushållning 

 göres mer omfattande än som av förhållandena nödvändigtvis påfordras — 

 dels utgöra ett verksamt hinder för sådan vanskötsel av skog, som är särskilt 

 skadlig för skogarnas framtida bestånd, dels förebygga den allmänt erkända 

 fara för skogsskövling, som framträder vid skogsfastigheters överlåtande från 



