FÖREKOMMANDE AV SKOGSSK(jVLING x 155 



en ägare till annan eller vid avverkningsrättigheters upplåtande. Enligt de 

 sakkunnigas mening vore visserligen mest tilltalande, om det statliga ingripan- 

 det i nu ifrågavarande hänseende kunde begränsas till allenast sådana bestäm- 

 melser, som med särskild kraft komme att träffa innehavare av i spekulations- 

 syfte inköpta fastigheter, men då dels, såsom med skäl framhållits, ett ur- 

 skiljande av i sådant syfte inköpta fastigheter icke gärna är möjligt, dels för- 

 hållandena synas påfordra bestämmelser av även annan art till förekommande 

 av för skogarnas framtida bestånd befarad skogsskövling, hava de sakkunniga 

 funnit sig böra framlägga ett förslag till provisorisk lag om tillfälliga åtgärder 

 till förekommande av skövling av skog å fastighet i enskild ägo, vilket förslag 

 vilar på följande allmänna principer. 



Det statliga reglerandet av avverkningen å enskildes skogar i allmänhet, 

 för vilka i övrigt gäller lagen angående vård av enskildes skogar, synes böra 

 inskränkas till bestämmelser, varigenom förebygges uppoibar vanskötsel av 

 den växtliga, utvecklingsdugliga ungskogen. Bestämmelserna skulle sålunda 

 rikta sig mot den form av skogsavverkning, som för folkmedvetandet torde 

 tydligast framstå såsom skogsskövling. I allmänhet är kalavverkning av ung- 

 skog eller annan hårdare avverkning därav icke förenlig med god skogssköt- 

 sel; sådan kräver dock i regel att ungskogsbestånden icke lämnas (jrörda, tills 

 de uppnått högre ålder, utan böra de i god tid behandlas med ändamålsenligt 

 utförda gallringar, däri även inbegripna nödiga röjnings- och rensningsav- 

 verkningar. Annan form av avverkning av ungskog än genom ändamålsenlig 

 gallring anses sålunda böra förbjudas, där ej skogsvårdsstyrelsen med hänsyn 

 till skogens tillstånd och beskaffenhet finner skäligt medgiva, att avverkning 

 sker under annan form. Att i övrigt beträffande enskildes skogar i allmänhet 

 meddela bestämmelser, som rikta sig mot sättet för avverkning av även de till 

 mera mogen ålder komna bestånden eller som reglera den årliga skogsavkast- 

 ningen, så att denna må bliva i möjligaste mån jämn, anse sig de sakkunniga 

 av flera skäl icke kunna tillstyrka. 



En från statens sida utövad kontroll över avverkningen å sådana fastig- 

 heter, som i spekulationssyfte inköpas, synes böra ej allenast bestå i här förut 

 angivna bestämmelser till skydd mot vanskötsel av ungskog, utan jämväl avse 

 förhindrande av vanskötsel av skogen överhuvud. 



I sådant avseende torde skilda vägar kunna väljas, bland vilka må fram- 

 hållas följande: i) all avverkning sker i enlighet med för fastigheten upp- 

 gjord hushållsplan, innefattande noggranna bestämmelser rörande det årliga 

 avverkningsbeloppets storlek och sättet för detsammas uttagande; 2) efter 

 sakkunnig utredning rörande skogskapitalets å fastigheten årliga tillväxt be- 

 stämmes det årliga avverkningsbeloppet till samma storlek som nämnda till- 

 växt; 3) avverkning må i allmänhet utföras allenast efter av vederbörande 

 skogsvårdstyrelse meddelat tillstånd, innefattande föreskrifter, huru avverk- 

 ningen må bedrivas och i vilken utsträckning den må ske; 4) all avverk- 

 ning, som icke är förenlig med god skogsvård, förb judes, varjämte kalav- 

 verkning i större utsträckning förhindras genom bestämmelse, att slutav- 

 verkning, som årligen omfattar mer än en viss angiven procent av fastighe- 

 tens produktiva skogsmarksareal, icke får bedrivas; samt 5) bestämmelser, av- 

 sedda att reglera den årliga avverkningens storlek, meddelas icke, men det 

 skall i varje fall vara förbjudet att genom avverkning behandla skogen på 

 sätt, som är stridande mot god skötsel av mark eller bestånd. 



