184 X RlKSDACiEN 



i propositionen nr 274 till 191 7 års riksdag och som — med bortseende 

 frän att fasta respenninganslag tilldelades bevakarna — ledde till, att dylik 

 ersättning beslöts skola utgå enligt gällande resereglemente med iakttagande 

 av de modifikationer och särskilda bestämmelser Kungl. Maj:t ägde föreskriva, 

 föreslogs bland annat^ att halvt dagtraktamente måtte iå utgå vid resa, som 

 räckt minst 8 men ej fullt 12 timmar, dock beträftande den bevakande per- 

 sonalen endast om resan företagits pä förmans order för utförande av visst 

 uppdrag. Hade nattkvarter måst anlitas, skulle dock alltid fullt dagtraktamente 

 utgå. I enlighet härmed hava föreskrifter härom meddelats i kungörelse den 

 28 augusti 1917. 



Dessa bestämmelser ägde motsvarighet vid statens järnvägar. I skrivelse 

 den 8 september 191 7 har nu emellertid järnvägsstyrelsen hemställt, att sagda 

 tid av 8 timmar måtte sänkas till 6 timmar och såsom skäl anfört de nu- 

 mera väsentligt fördyrade kostnaderna under resor, isynnerhet om såsom fallet 

 vore vid resor, vilka räckte 6 timmar eller därö\er, måltid därunder behövde 

 intagas utom hemmet. Lönekommissionen har i häröver avgivet utlåtande 

 den 27 december 191 7 framhållit, att kommissionens nämnda förslag år 



19 1 7 grundat sig på önskvärdheten att åstadkomma likformighet och att, dä 

 järnvägsstyrelsens nu framlagda förslag syntes hava fog för sig, kommissionen 

 ej hade något att däremot erinra, under förutsättning att ändringen komme 

 att gälla även skogsstaten. Domänstyrelsen har i utlåtande den 4 februari 



19 1 8 jämväl biträtt förslaget. 



Därefter har föreningen Sveriges ordinarie jägmästare i ingiven skrift an- 

 hållit, att för jägmästare måtte utgå dagarvoden enligt samma bestämmelser 

 som gälla för vissa tjänstemän under vattenfallsstyrelsen, vilka bestämmelser 

 vore än mer fördelaktiga för tjänstemännen. 



För egen del finner jag mig böra tillstyrka nedsättning i omförmälda tid 

 från 8 till 6 timmar. Beträffande statens järnvägar kan detta ske utan riks- 

 dagens hörande. Ehuruväl även i fråga om skogsstaten Kungl. Maj:t äger 

 meddela närmare bestämmelser angående dagtraktamentena, synes dock be- 

 träffande den nu ifrågasatta ändringen riksdagen böra, med hänsyn till vad i 

 ärendet uttalats vid tjolårets riksdag, beredas tillfälle att yttra sig om densamma. 



Med hänsyn till samtliga nu angivna förhållanden torde det behövliga an- 

 slaget till skogsstatens reseersättningar icke böra upptagas till lägre belopp än 

 förslagsvis 1,300,000 kronor.» 



Till ersättning för expeditionslokal till vissa skogsstatstjänstemän har för är 

 19 1 8 uppförts ett anslag av förslagsvis 35,100 kronor. Domänstyrelsen har 

 i merberörda skrivelse den 21 september 1917 icke föreslagit annan ändring 

 härutinnan, än att dylik ersättning måtte beredas jämväl skogstaxatorerna med 

 samma belopp som revirförvaltarna eller 250 kronor till varje. Taxatorerna 

 hade nämligen ett ganska avsevärt expeditionsarbete, för vars utförande såväl 

 indelningsassistenter och kronojägare som mera tillfälliga biträden oftast måste 

 arbeta i samma lokal som taxatorn själv. 



Departementschefen tillstyrker detta förslag. Enligt vad han från domän- 

 styrelsen inhämtat anses dylik ersättning böra beredas även flottledsingenjören. 

 Då nu föreslås att å ordinarie stat uppföra 1 1 skogstaxatorsbefattningar jämte 

 nyssnämnda flottledsingenjör, behöver anslaget ökas med 3,000 kronor till 

 38,100 kronor. 



De direkta förvaltningsutgifterna upptagas till 15,327,200 kr. 



