SKOGSADMIXISTRATK )XEX X 1 93 



tillkomma gottgörelse för förrättning, som jämlikt § 24 och 46 i och för skogsodling eller 

 avverkning av jägmästare verkställes, § 46 omnämner i fråga om avverkning endast, att 

 sådan skall ske efter utsyning i vederbörlig ordning av jägmästare, vid sådant förhållande 

 synes Kungl. Styrelsen att ersättning icke kan tillgodoföras statsverket för jägmästarens 

 närvaro vid auktion, ä vilken virke frän ecklesiastik boställsskog försäljes. 



Ersättning vid resa på order av överjägmästare. Sedan domänstyrelsen vid före- 

 dragning på hemställan av revisionen bcslutit, att från viss extra jägmästares rese- och 

 traktamentsräkning för oktober månad 19 17 göra visst avdrag, hade samma jägmästare 

 med förmälan, att resan, för vilken ersättning förvägrats, skett på order av vederbörande 

 överjägmästare, anhållit att till utbetalning måtte godkännas räkningens hela belopp, vilken 

 anhållan av överjägmästaren blivit tillstyrkt. 



Kungl. Domänstyrelsen fann icke skäl frångå sitt förut i ärendet fattade beslut. 



Framställningar. 



Krigstidstillällägg åt å renbetesfjällen tjänstgörande extra kronojägare. 



Domänstyrelsen anhåller hos Kungl. Maj;t om godkännande av utav vederbörande jägmästare 

 år 191 7 gjorda utbetalningar av krigstidstillägg jämväl åt de å renbetesfjällens skogar an- 

 ställda extra kronojägare, enär nämnda extra bevakande personal enligt domänstyrelsens 

 åsikt ej utan vidare kan anses vara berättigad till åtnjutande av krigstidstillägg, som jäm- 

 likt nådiga kungörelsen den 29 maj 1917 tillkommit befattningshavare i statens tjänst och 

 deras tjänstgöring i övrigt är fullt jämförlig med de å statens skogar tjänstgörande extra 

 kronojägare och då det ekonomiska tryck, som krigstidstillägget varit avsett att avhjälpa, 

 för dem säkerligen varit fullt ut så tungt som för statstjänarna. Styrelsen hemställer tillika 

 om nådigt bemyndigande, att för är 1918 till samma tjänstemän utbetala krigstidstillägg i 

 överensstämmelse med nådiga kungörelsen den 22 mars 19 18. 



Erinringar i anledning av chefernas för statens järnvägar samt telegraf= och vatten = 

 fallsverkens hemställan om förslag till effektiv lönereglering för dessa verk till 1919 



års riksdag. 



TILL KONUNGEN. 



I underdånig skrivelse den 4 innevarande månad hava cheferna för statens järnvägar, 

 telegraf- och vattenfallsverken hemställt, att Eders Kungl. Maj:t ville uppdraga åt en kom- 

 mission av sakkunniga män att till framläggande vid början av 19 19 års riksdag utarbeta 

 förslag till effektiv lönereglering för statens tre tekniska affärsverk: statens järnvägar samt 

 telegraf- och vattenfallsverken. Såsom motiv härför framhålles särskilt följande. 



Stora krav ställas redan nu och än större komma att ställas pä det praktiska livets män, 

 och i sista hand blir det på den tekniskt utbildade personalen, som den tyngsta lotten faller 

 att återställa samhällsmaskineriet i sin normala gäng. Den enskilda företagsamheten har 

 även visat sig inse detta, ty man finner där, hurusom snart sagt alla större aflarsföretag draga 

 såväl skolade tekniker som arbetare i de tekniska branscherna till sig. Avlöningen för 

 dugligt folk spelar därvid mindre roll, huvudsaken är att kunna förvärva desamma. 



Efterfrågan på dylika arbetskrafter har därigenom blivit allt större, och den personal- 

 brist, som sålunda uppstått, har vållat stora svårigheter särskilt för statens tre tekniska af- 

 färsverk: statens järnvägar, telegrafverket och vattenfallsverket. Den säkra anställningen, den 

 goda sociala ställningen samt den tryggade ålderdomen, som förut kunde förmå ingenjörer 

 och arbetare att söka statstjänst, ehuru den ekonomiska ersättningen icke motsvarade vad 

 den enskilda industrien gav, utgör icke numera några för statstjänsten enbart utmärkande 

 företräden. I och med det att efterfrågan på folk i den praktiskt tekniska verksamheten 

 blivit allt större, har faran att mista en anställning blivit mindre, och numera tillförsäkra 

 även alla mera bärkraftiga enskilda företag sina tjänstemän och ofta även sin arbetspersonal 

 en ekonomiskt tryggad ålderdom. I stället har skillnaden i avlöningsförmåner i enskild 

 tjänst och i statstjänst bliyit så stor, att svårigheterna att för statstjänst förvärva personer 

 med framstående skicklighet blivit hart när oöverstigliga. Det är därför under nuvarande 

 förhållanden omöjligt för statens tekniska verk att ifråga om rekryteringen, särskilt av ingen- 

 jörskrafter, konkurrera med den privata industrien och, vad som är nästan värre, man ser 

 huru deras egna bästa krafter lämna sin statstjänst för att övergå till enskild bättre avlönad 

 anställning. 



