210 X JA AMII.ON 



önskvärt. Detta visade sig vara händelsen, och arbetet avslutas med ett i 

 grova drag uppgjort förslag till administrationssystem. Detta har i en från 

 arbetet skild underdånig framställning i detalj utarbetats. 



Även spörsmålet om äganderätten till allmänningarna göres till föremål för 

 undersökning frän såväl nu gällande lagstiftnings- och rättspraxis som frän 

 den rättshistoriska forskningens ståndpunkt. Det senare sker företrädesvis uti 

 docenten Holmbäcks avhandling. 



Med ledning av det material, som ligger till grund för arbetet »Sveriges 

 Häradsallmänningar», skall jag nedan söka lämna en framställning av allmän- 

 ningarnas rättsliga och administrativa historia ävensom en bild av deras nu- 

 varande skogliga förhållanden. 



Häradsallmänningarnas historia ur rättslig och admi= 

 nistrativ synpunkt. 



Olika slag av allmänningar. 



Sedan kolonisationen i Svea- och Götaland börjat avslutas och byarna för- 

 sett sig med för bete och skogsfång nödiga områden, återstodo vidsträckta 

 oupptagna skogar. Dessa tillhörde icke staten utan betraktades såsom odal- 

 böndernas gemensamma egendom. Det vanliga uttrycket för dem var al- 

 nuFuinger. Byarnas redan intagna, men o.skiftade skogar benämndes sålunda 

 bvallmänningaj- samt ointagna skogar på häradsgränserna häradsallmänniugar 

 och på landskapsgränserna laiuhallmanniiigar. Senare uppkommo ä^/en socken- 

 allmänningar. T en långt senare tid, eller efter i8oo-talets mitt, har vid av- 

 vittringen uti Gävleborgs, Kopparbergs och Norrbottens län bildats ett slag 

 utav allmänningar, vilka bruka benämnas sockenallmänningar eller beträffande 

 de två sistnämnda länen även be.sparingsskogar. Till denna grupp borde med 

 hänsyn till uppkomstsättet jämväl räknas Envikens och Svärdsjö socknars all- 

 männing, vilken emellertid på grund av bestämmelserna i nåd. brevet den 9 

 november 186 1 skall förvaltas enligt vid den tiden och framdeles för härads- 

 allmänningar gällande bestämmelser. Norrländska skogsvårdskommittén har 

 med anledning härav i sitt betänkande den 16 mars 1912 uttryckligen fram- 

 hållit, att ifrågavarande allmänning vore att betrakta såsom häradsallmänning 

 och därmed undanröjt den tvekan om dess rätta ställning, som tidigare töre- 

 funnits. 



Under innevarande decennium har huvudsakligen genom Skogssällskapets 

 initiativ- kommuner och län bildat ytterligare en art utav gemensamhetssko- 

 gar, vilka vanligen pläga benämnas komijiun- eller länsaUmäiiningar. 



Av samtliga förenämnda slag utav skogar komma endast häradsallmänning- 

 arna att behandlas i denna uppsats. 



Landskapslagarnas bestämmelser om häradsallmänningarna. 



Alla ursprungligen sveftska landskap i Svea- och Götaland med undantag 

 av Dalarna och Öland, hava inneslutit hundaris eller häradsallmänningar. 

 Landets älsta kända rättsurkunder omtala, att sådana från senare hälften av 

 1200-talet funnits uti Uppland, Västergötland, Östergötland och Västmanland. 



