214/; J. A. A.MILON 



virke av alla slag, som ärligen kunde uttagas. J'örslaget prövades av kammar- 

 kollegium och fick icke överskridas. Utsyningen verkställdes utav den genom 

 1793 års förordning äter upprättade skogsstaten och formerna för densamma 

 voro lika betungande som törut. Allmänningarnas förvaltning ordnades såsom 

 kronoparkernas och handhades utav samma statliga organ och upi)enbarligen 

 var faran för häraderna att förlora sitt inflytande på och sin hela äganderätt 

 till allmänningarna ganska överhängande. 



Den dubbla äganderätten hade nu försvunnit ur svenskt rättsmedvetande. 



Beträffande skattejord i allmänhet hade kronans anspråk på dominium 

 directum måst vika för allmogens ansträngningar, vilka slutligen medförde att 

 äganderätten till dylik jord i sin helhet förklarades ligga hos skattebonden. 

 Beträffande häradsallmänningarna stod frågan på ett något annat sätt. Be- 

 greppen dominium directum och dominium utile hade vidkommande dem 

 gjorts gällande i annan betydelse än den vanliga. Kronan hade även på 

 helt annat sätt än beträffande skattejorden ingripit uti deras förvaltning och be- 

 stämt över deras avkastning och då rättsgrunderna härför hade råkat i glömska, 

 började den felaktiga åsikten, att kronan innehade äganderätten till allmän- 

 ningarna att bliva ganska allmänt omfattad, vartill även den omständigheten 

 torde hava bidragit, att bönderna försvarade sina rättigheter till allmänning- 

 arna med mindre kraft och intresse, än när det gällde de för dem oändligt 

 mycket viktigare skattehemmanen. 



Utvecklingen från riksdagsbeslutet år 1823 till nuvarande tid. 



Under början av 1800-talet synas anhängarna av kronans anspråk på all- 

 männingarna hava varit i flerta], men så småningom inträdde en förskjutning 

 härutinnan, vartill tidens rådand e nationalekonomiska och finansrättsliga åsikter 

 säkerligen väsentligen bidragit. Enligt dessa befrämjades såväl jordbruk som 

 skogsbruk bäst genom samfälligheternas delning. Under påverkan härav beslöts 

 vid 1823 års riksdag en omreglering med kronoskogarna och allmänningarna 

 i riket, varvid särskilt framhölls det önskvärda uti de senares delning eller 

 försäljning. Detta beslut godkändes av Kungl. Maj :t i brev den 16 mars 

 1824, vilket kompletterades av kammarkollegi synnerligen betydelsefulla cir- 

 kulärskrivelse den 14 april 1824. Uti denna beröras de ganska grumliga 



äganderättsförhållandena medelst följande ord: » bestå af 



Lands- och Jläradsallmämiiiigar, hvartill nyttjanderätten tillhört intressenterna 

 däri, med förbehåll för kronan af bärande träd och masteträd, af ränta för 

 därå gjorda uppodlingar och intagor, äfvensom af dessa Allmänningars be- 

 gagnande till vissa allmänna behof och hvilka Allmänningar således böra såsom 

 Landets och Häradets tillhörighet anses.» Av den omständigheten, att härads- 

 allmänningarna fingo för häradsbornas räkning försäljas eller mellan dem 

 uppdelas, framgår otvivelaktigt, att ovanstående bör tolkas så, att landsall- 

 männingarna skulle anses såsom landets och häradsallmänningarna såsom 

 häradets tillhörighet. 



Rätten till delning eller försäljning var icke ovillkorlig, utan tillstånd härtill 

 kunde meddelas, »enär Kongl. Maj:t finner sådant lämpeligt och något laga 

 hinder därför icke möter». Astundades dylik åtgärd, skulle ansökan därom 

 göras hos Konungens befallningshavande för att efter dess utredning över 

 lämnas till kammarkollegium och slutligen till Kungi. Maj:t. Enligt skogs ■ 



