SVERIGES HÄRADSALLMANNINGAR x 225 



känna uti ~^de ofta mycket stora sammanhängande kulturbeständen från de- 

 ras tid. 



Cirkuläret av år 1896 avlöstes definitivt utav ett cirkulär, som fastställdes den 

 27 maj ig 1 6. Verkningarna av detta hava ännu icke kunnat skönjas å all- 

 männingarna, varför detsamma icke kommer att behandlas härstädes. Sä 

 mycket kan dock sägas, att det med allra största sannolikhet innebär en vä- 

 sentlig förbättring av sin föregångare. TJock måste beklagas att det med 

 hänsyn till driftsklasser, hyggesföljder och »beståndslagring» icke sökt införa 

 en bättre ordning uti det svenska trakthyggesbruket. 



Hushållningsplanerna uppgöras som bekant efter indelningscirkulärens be- 

 stämmelser utav skogsstatstjänstemän etter domänstyrelsens särskilda förord- 

 nande. I regel verkställes detta arbete av extra tjänstemän och endast mera 

 sällan sker det genom vederbörande revirförvaltare, vilken emellertid alltid 

 skall rådfrågas under arbetets gång. Även sedan detsamma avslutats, skall 

 först . revirförvaltarens och därefter allmänningsstyrelsens yttranden inhämtas, 

 varefter förslaget granskas utav överjägmästaren med biträde av skogstaxa- 

 torn samt efter pröning i domänstyrelsen fastställes av denna. Över domän- 

 styrelsens beslut kan klagan föras i jordbruksdepartementet. 



I 1916 års cirkulär har emellertid vidtagits den ändringen, att förrätt- 

 ningsmannen redan under arbetets gång skall rådgöra med allmänningsstyrelsen, 

 vilken sålunda på ett tidigare stadium än förut kan tillkännagiva sina önske- 

 mål och åsikter. 



Skogshushållningsplanerna äro grundläggande för skogens skötsel och eko- 

 nomi. I dessa bestämmas avverkningens storlek och art, skogsodlingens och 

 dikningarnas omfattning, samt sättet för deras utförande m. m., och det kan 

 därför anses ganska hårt för allmänningsdelägarna, att deras möjligheter att 

 inverka på planerna äro begränsade till yttranderätt. Utan tvivel skulle det 

 i många fall vara till nytta för skogshushållningen, om allmänningsstyrelsens 

 lekmannaförstånd och stora kännedom om arbetsförhållandena fingo göra sig 

 mera gällande än vad nu är fallet. 



Förvaltningen. 



Med hänsyn till sättet för förvaltningens utförande kunna häradsallmän- 

 ningarna delas i tvenne grupper. Inom den ena utövas denna av delägarna 

 själva imder skogsstatens kontroll, inom den andra bestrides den skogliga 

 delen därav av vederbörande skogsstatstjänstemän och den ekonomiska av 

 delägarna. Så snart dessa uppgjort reglemente, vilket fastställts av länssty- 

 relsen och skogshushållningsplan upprättats, kunna de hos länsstyrelsen anmäla, 

 att de själva önska övertaga allmänningens förvaltning. Denna ombesörjes 

 därefter utav en av delägarna vald styrelse och skogsstatens befogenhet in- 

 skränkes till att hålla uppsikt över att förvaltningen utföres enligt hushållnings- 

 planens föreskrifter. Befinnes så icke vara fallet, och vidtages icke rättelse 

 efter av länsstyrelsen förelagd tid eller sker å allmänningen större avverkning 

 än planen tillåter, äger länsstyrelsen att förordna, att allmänningen åter skall 

 ställas under skogsstatens vård och förvaltning. 



Allmänningsstyrelsen har att varje år redovisa influtna och utgivna medel. 

 Räkenskaperna granskas av revisorer och skola, liksom uppgifter rörande 

 avverkningen före augusti månads utgång ingivas till länsstyrelsen, vilken 



ID. fikogavårds/öreningens Tidskri/t igi8. Serien B. 



