228 X J. A. A Ml LON 



m. Under senare tider har den emellertid särskilt å sådana allmänningar 

 under delägarna, som sakna skogsförvaltare, i allt större utsträckning fatt 

 övertaga förvaltningsarbetet, varom intet är att säga, så snart personalen är 

 vuxen denna ui)pgift. Är så icke fallet, kommer skogen att bliva lidande 

 därpå. 



Behörig att vinna anställning såsom bevakare å häradsallmänning är var 

 och en som genomgått allmän skogsskola eller eljest visat sig för sådan be- 

 fattning synnerligen lämplig. 



Löneförmånerna äro mycket varierande och utgöras ofta helt eller delvis 

 av naturaförmåner i form av fria boställen. 



Skogshushållningens resultat. 



För att erhålla en överblick över allmänningsskogarnas skogliga skötsel upp- 

 drogo de av allmänningsdelägarna utsedda kommitterade åt denna uppsats 

 författare att besöka och studera skogsvården å tjugo allmänningar med en 

 ytvidd av omkring 28,000 hektar produktiv skogsmark, varav ungefärligen 

 ena hälften förvaltades utav delägarna och andra av skogsstaten. Av de eko- 

 nomiska resultatet! sökte man åstadkomma en tillförlitlig bild genom att för 

 varje särskild allmänning sammanställa en översikt av den årliga avverkningen, 

 dess fördelning på virkesslag samt de årliga inkomsterna och utgifterna med 

 uppdelning på utgifts- och inkomsttitlar, allt i medeltal för tidsperioden ig 11 

 — 1915- Dess slutresultat återfinnas uti tabell 2. 



Virkesskördens storlek, uttagande och användning. 



Av denna synes, att den årliga virkesskörden i medeltal för undersöknings- 

 perioden uppgått till 237,185 kbm, eller 2,9 kbm per hektar produktiv skogs- 

 mark och 2,5 % av det såsom förut nämnts för lågt uppskattade virkesför- 

 rådet. Jämföras dessa siffror med summan utav de i skogshushållningspla- 

 nerna föreskrivna avverkningsbeloppen, vilka för samtliga allmänningar utgöra 

 183,835 kbm per år eller 2,2 kbm per hektar produktiv skogsmark och 1,9 % 

 av virkesförrådet, befinnes den verkligen uttagna avverkningen överskrida den 

 föreskrivna med icke mindre än 53,350 kbm per år, eller 29 X ^tav den 

 senare. 



Detta förhållande måste väcka en viss undran. Hushållningsplanerna, vari 

 avverkningens storlek noggrant angives, äro vederbörligen fastställda till efter- 

 rättelse, och så frångås deras viktigaste bestämmelser på detta sätt. Vad 

 kan väl vara orsaken härtill? Jo, den egentliga orsaken, grundorsaken är 

 den, att hushållningsplanernas avverkningsbelopp icke täcka allmännings- 

 skogarnas behov utav avverkning. Ett bevis härför och ett starkt sådant kan 

 utläsas därav, att det väsentligaste överskridandet av de fastställda virkes- 

 beloppen kommer på sådana allmänningar, som stå under skogsstatens omedel- 

 bara vård och förvaltning. Den verkliga avverkningen å dessa skogar över- 

 stiger nämligen den föreskrivna med icke mindre än 36 °o , under det att 

 motsvarande siffra för allmänningar under delägarna3 förvaltning endast är 

 14 %^. Det är utan vidare uppenbart, att de skogsstatstjänstemän, ^ilka förvalta 

 skogar till första gruppen, måste hava ansett det bestämda avverkningsbeloppet 

 för lågt, i alla de fall där detsamma överskridits. Att det utgående äv- 



