SVERIGES HÄRADSALLMÄXXIXCiAR X235 



och bör ställa någorlunda stora anspråk. Riktigheten av detta påstående 

 styrkes av den omständigheten, att kalmarkens ytvidd efter loo-årig omlopps- 

 tid motsvarar en toryngringstid av något över 8 år, vilket innebär att det i 

 medeltal dröjer 8 år innan hyggen och andra kala områden försättas i fullt 

 skogbärande skick. Missproportionen mellan kal och skogbeväxt mark för- 

 orsakas dock icke endast utav försenad skogsodling, utan även, ehuru säker- 

 ligen i ganska obetydlig utsträckning, därutav att kalmarker intagit en ganska 

 stor andel utav de inköpta områdena. 



Inom de tvenne förvaltningsgrupperna äro kalmarksprocenterna praktiskt ta- 

 get lika stora. 



Allmänningarna under delägarna innehålla 7,8 °o och allmänningarna under 

 skogsstaten 7,2 % kalmark. Den obetydliga skillnaden förklaras mer än väl 

 därav, att föryngringen inom den senare gruppens skogar i stor omfattning 

 sker blädningsvis, vilket medför att många av de kalavverkade platserna bliva 

 till ytvidden så ringa, att de icke upptagas på kartorna, varför de var för 

 sig små men tillsammans ganska betydande kala områdena uti hushållnings- 

 planerna redovisas såsom skogbeväxta. Inom allmänningar under delägarna 

 användes huvudsakligen trakthuggning, vilket möjliggör en noggrannare upp- 

 mätning utav kalmarksarealen. 



Skogsodlingsarbetena hava på det hela taget utförts med omsorg och där- 

 för också lämnat tillfredsställande resultat. Mot dem skulle emellertid kunna 

 anmärkas, att tallen gynnats även på sådana marker, varest gran- eller barr- 

 blandskog från såväl ekonomisk som skoglig synpunkt bör hava större hem- 

 ortsrätt. Det uppkommande plantbeståndet har endast å få allmänningar vår- 

 dats och befordrats genom lämpliga åtgärder såsom ogräsrensning, gallring 

 bland plantorna och röjning, vilket ju icke kan väcka förvåning, då dessa åt- 

 gärders värde hitintills knappast har ansetts kunna uppväga kostnaderna 

 härför. 



Inkomster, utgifter och nettobehållning. 



Avkastningen ä allmänningarna utdelas såsom förut omnämnts såväl in na- 

 tura som kontant. För att erhålla en åskådlig bild av inkomsternas storlek 

 har naturautdelningen i »Sveriges Häradsallmänningar» värdesatts i pengar och 

 därefter tillagts de kontanta inkomsterna. Hela den årliga inkomsten befinnes 

 därefter i medeltal för tiden 1911 — 1915 uppgå till 1,404,462 kronor och då 

 utgifterna belöpa sig till 473, roj kronor, utgör alltså nettobehållningen 931,359 

 kronor eller 10,34 kronor per hektar duglig mark och 3,93 kronor per avver- 

 kad kubikmeter. Största hektarnetto, d. v. s. nettobehållning per hektar duglig 

 raank, utvisar Edsbergs allmänning uti Askersunds revir med 26,27 kronor och 

 tätt i dess spår komma Vadsbo härads Ö. Stöpen med 25,09 och Oppunda 

 härads med 2 3,.) 3 samt Vedbo härads med 22,53 kronor. Största avkastning 

 på avverkad kubikmeter eller kubikvietenietto har Hanekinds allmänning med 

 10,3' kronor. Närmast härefter följa Vedbo härads Östra Holaveden med 9,28, 

 Håbo med 7,33 samt Bro med 6,78 kronor. 



Xettobehållningens storlek och utgifternas relativa fördelning på olika titlar 

 liksom kalmarksprocenten, avverkningens storlek per hektar duglig mark samt 

 den omfattning, uti vilken virkesskörden upparbetas genom skogsförvaltningens 

 törsorg eller den s. k. upparbetningsprocenten lämna en synnerligen god led- 

 ning vid bedömandet utav skos[sbruket. 



