SVERIGES HÄRADSALLMÄNNINGAR X241 



Förvaltningssystemet. 



Den tudelning av förvaltningen, som är rådande wo?/! allmänninoar under 

 skogsslateu, har visat sig kunna vara en broms på skogsbrukets utveckling. 

 Uppenbarligen står skogsskötseln, som ombesörjes av jägmästaren, i allra inti- 

 maste samband med de ekonomiska åtgärderna, såsom virkesförsäljningar m. m., 

 vilka åligga allmänningsstyrelsen. Ett par exempel skola lätt bestyrka detta 

 påstående. 



För att kunna bedriva en god skogsvård är en fast arbetarestam i regel 

 nödvändig. Saknar styrelsen vilja eller förmåga att åstadkomma en sådan, 

 är jägmästarens strävanden mot en god skogsvård i hög grad försvårade och 

 måhända lönlösa. För att utnyttja virkeskonjunkturerna är det ofta nödvän- 

 digt att i viss mån lämpa avverkningarna efter dem. Stöter detta emellertid 

 på svårigheter från jägmästarens sida, omintetgöres eller förhindras allmän- 

 ningsstyrelsens arbete i detta hänseende. Genom gott samarbete och ömse- 

 sidiga jämkningar kan väl denna skadliga tudelning av förvaltningen neu- 

 traliseras, men där viljorna äro starka och ensidigt inriktade på vissa åtgärder, 

 kan friktionen bliva så betydande, att hela verket blir stillastående utan möj- 

 ligheter till utveckling. Säkerligen skulle intresset för skogshushållningen bliva 

 bra mycket större, om denna dualism i förvaltningen kunde undanröjas. 



Förvaltningssystemet saknar dessutom tillräckhg smidighet och anpassnings- 

 förmåga, enär såväl årets förvaltningsåtgärder som storleken och arten utav 

 dess avverkning bestämmas antingen innan årets början eller ock under dess 

 första månader. Att därefter företaga ändringar efter skiftande virkeskon- 

 junkturer, väderlek eller andra på skogsbruket inverkande förhållanden är 

 ofta ganska besvärligt, för att icke säga ogörligt. 



Förvaltningssystemet inom allmänningar under delägarna lider icke av nyss- 

 nämnda tudelning eller stelhet. Inom dem handhaves såväl den ekonomiska 

 som skogliga förvaltningen utav allmänningsstyrelsen under enklare och friare 

 former. Till sin hjälp har styrelsen kronoskogvaktare. Utan att på något 

 sätt vilja bestrida deras förmåga att lösa sådana uppgifter, för vilka de ut- 

 bildats, kan det å andra sidan icke förnekas, att de ofta använts för förvalt- 

 ningsåtgärder, vilka kräva en djupare fackkännedom, en bättre utbildning och 

 en vidsyntare blick på skogshushållningen än man kan fordra av bevaknings- 

 personalen. Detta hava allmänningsstyrelserna nu börjat märka och en av 

 dem, nämligen för Jönåkers häradsallmänning, har anställt särskild skogsförval- 

 tare, med högre fackutbildning, vilket från såväl rent ekonomisk som även 

 från andra synpunkter visat sig synnerligen gynnsamt. Ett flertal ordförander 

 uti andra allmänningsstyrelser hava även uttalat sig för anställandet utav dy- 

 lika förvaltare. 



Virkesskördens utnyttjande. 



Som förut framhållits försäljcs huvudparten utav virkesskörden. En jämfö- 

 relsevis stor del därav upparbetas dessförinnan, men upparbetningen bedrives 

 endast undantagsvis till något längre gående förädlingsstadium. Det uppar- 

 betade virket avyttras vanligen å avverkningsplatserna. Någon mera i detalj 

 gående sortering äger endast mera sällan rum. Vanligen åtnöjes man med 

 två sortiment. Utan tvivel skulle genom en noggrannare och mera specialiserad 

 sortering icke endast utav det upparbetade utan även av det rotstående salu- 

 virket kunna påräknas icke obetydligt högre priser. 



'7- Skogsvårdsforenmgens Tidskrift igi8. Sstien B. 



