242 X J. A. AMILON 



Framförallt borde, såsom för övrigt redan sker å några allmänningar, de 

 talrikt förekommande till pålar, bjälkar, skepps- och möbelvirke dugliga trä- 

 den avyttras för sig i särskilda poster eller^ ännu hellre, avverkas genom skogs- 

 förvaltningens försorg och salubjudas till de industrier och hanteringar, som 

 därav hava behov. 



Skall emellertid virkesskörden med framgång utnyttjas på nu antytt sätt, 

 är det emellertid alldeles nödvändigt att försäljningar, som nu huvudsakligen 

 ske ä en eller ett par gånger om året hållna auktioner, omläggas till s. k. 

 »underhandsförsäljningar». Ett annat oeftergivligt villkor är, att allmännings- 

 förvaltningen kan vid järnväg eller lastageplatser leverera åtminstone någon 

 del utav det avyttrade virket, och härför erfordras tillgång till vana skogs- 

 arbetare, tillräcklig dragkraft och någorlunda goda vägar eller andra trans- 

 portleder. Detta har även beaktats utav flera allmänningsförvaltningar. Dessa 

 hava under de senaste åren med kraft och omtanke sökt förbättra möjlig- 

 heterna till ett framgångsrikt tillvaratagande utav virkesavkastningen genom 

 att bygga arbetareboställen och därigenom skaffa sig vana arbetare och dra- 

 gare i så stor utsträckning som möjligt, varjämte de anlagt eller förbättrat 

 vägar och transportleder. 



Bristande samarbete mellan häradsallmänningarna. 



Allmänningarna sakna varje art utav samarbete. Detta har medfört, att 

 de erfarenheter, som vunnits å en allmänning, icke blivit mera allmänt bekanta 

 och sålunda icke kunnat utnyttjas å övriga allmänningar. 



Även andra nackdelar hava uppstått härigenom. Sålunda ha allmänning- 

 arna vid tillvaratagandet utav sina angelägenheter, även om de varit gemen- 

 samma, alltid uppträtt var för sig. Säkerligen skulle de förmått göra sin 

 mening bättre gällande, om de uppträtt samfällt genom någon sammanslut- 

 ning. En sådan skulle hava varit till nytta även från andra synpunkter. Så- 

 lunda skulle den kunna hava upprättat en årlig statistik över den skogliga 

 och ekonomiska verksamheten. Hade denna publicerats på lämpligt sätt, 

 skulle delägarna i skilda allmänningar fått tillfälle till jämförelse, förvaltningen 

 skulle hava sporrats till att åstadkomma bästa tänkbara resultat och allmän- 

 heten skulle hava bibragts ökad kännedom och större intresse för de så värde- 

 fulla häradsallmänningarna. 



Förslag till nytt administrationssystem. 



För att avhjälpa de brister i häradsallmänningarnas skogsbruk, som härröra 

 från det nu tillämpade administrationssystemet, har i »Sveriges Häradsallmän- 

 ningar» uppdragits grundlmjerna till ett nytt sådant för att, om det vinner 

 allmänningsdelägarnas gillande, vidare utarbetas till ett mera detaljerat för- 

 slag. 



Detta söker icke taga nya vägar eller utvecklingsriktningar utan innebär 

 ett fortskridande på dem, som utstakades genom 1824 års kungl. brev och 

 cirkulärskrivelse, varigenom som förut nämnts det tidigare mycket tryckande 

 statliga förmynderskapet delvis avlyftes. Detta har såsom synes av den före- 

 gående framställningen alltmera lättats och genom 1866 års kungl. kungö- 

 relse kvarstår såsom ovillkorligt endast statens kontroll över skogens vård 

 och skötsel samt hushållningens planläggande genom de av domänstyrelsen 

 fastställda skogshushållningsplanerna. Det synes nu vara på tiden att taga 



