250 X SKOGSADMINISTRATIONEN 



tcmcntschcfcn forlsättcr: >Dä emcllerliil den nu ifrågasatta löneregleringen är j^rovisorisk 

 samt kommissionens förslag framkommit efter noggrant övervägande av förhållandena inom 

 samtliga de verk och tjänstemannakårer, som äro föremål för kommissionens utredningsar- 

 beten, samt tillstyrkts av domänstyrelsen, anser jag mig ej kunna tillråda vidtaga ändringar 

 av principiell betydelse i kommissionens föreslagna avlöningsstat.» Av dessa uttalanden sy- 

 nes framgå, att departementschefen ansåg den nu genomförda ]>rovisoriska löneregleringen 

 för skogsstatcn ej fullt tillfredsställande. 



Då avlöningsföriiällandena inom samtliga de verk och tjänstemannakårer, som varit före- 

 mål för 1915 års avlöningskommissions arbete, utom skogsstaten, nu blivit på nytt hänskjutna 

 till nya utredningskommittéer, synes oss även skogsstatens avlöning med fullt skäl och rätt- 

 visligen böra på nytt upptagas. De skäl, som anföras för ett nytt utredningsarbete rörande 

 statens järnvägar, vattenfallsverk, post- och telegrafverken samt tullverket gälla i ännu högre 

 grad skogsstaten. Statens skogsförvaltning har nämligen mer än något annat av statens 

 andra affärsdrivande verk under senare åren kunnat visa en storartad utveckling. Tjänste- 

 männens ansvar och arbete har härigenom i avsevärd grad ökats. Den låga lönestandard 

 inom skogsstaten i jämförelse med övriga affärsdrivande verk, som alltid och utan synbar 

 anledning varit rådande, borde därför med fog höjas. På grund av den låga lönestandarden 

 kunna enskilda skogsägare och skogsvårdsstyrelserna med framgång konkurrera med staten 

 om tjänstemännen. Avgången från statstjänsten är oroande och karaktäristisk för situationen. 

 En ständig brist pä kompetenta både högre och lägre skogstjänstemän är rådande, vilket 

 medför, att det värdefulla förvaltningsobjekt, som statens skogar utgör, ej kan erhålla 

 den noggranna och intensiva vård och skötsel, som kan och bör krävas, varigenom stats- 

 verkets, inkomster ej bliva så höga, som särskilt i dessa tider eljest vore behövligt och 

 önskligt. Det uppsving, som utan tvivel efter nu rådande krisår kommer att inträda inom 

 trävarurörelsen, gör det även nödvändigt att staten i tid står rustad. Härför kräves ej minst 

 en tillräcklig tillgäng på god, kvalificerad personal. 



I anslutning härtill fä vi även åberopa vad generaldirektören för Kungl. domänstyrelsen 

 i sin underdåniga skrivelse den S maj 1918 anfört, och som i avskrift bilägges. 



Lika stor glädje och tillfredsställelse som Eders Kungl. Maj:ts beslut den 17 mars 1916 

 att till 191 5 års lönekommission hänskjuta skogsstatens lönereglering väckte, lika stor be- 

 svikelse känner skogsstaten nu, att ensam av de affärsdrivandc verken lämnas utanför den 

 lönereglering, som nu förberedes för dessa verk. 



Då Kungl. Maj:t ej hänskjutit skogsstatens löneregleringsfråga till den nya lönekommittén 

 för de affärsdrivande verken samt skogsstatens tjänstemän otvivelaktigt arbeta under förhål- 

 landen, som äro olika dem, som äro rådande inom övriga affärsdrivande verk, och då slut- 

 ligen samtliga skogsstatstjänstemännen erhållit en proportionsvis lång och dyrbar specialut- 

 bildning, som gör att dessa tjänstemän inom statsförvaltningen intaga en särställning, få. un- 

 dertecknade, representanter för överjägmästare, jägmästare och skogsingenjörer, ordinarie 

 som extra, föreståndare för statens skogsskolor, kronojägare och tillsyningsmän, ordinarie 

 och extra, i underdånighet anhålla, att Eders Kungl. Majrt täcktes hänskjuta frågan om skogs- 

 statens lönereglering till en särskild för delta ändamål tillsatt kommitté. Då den proviso- 

 riska lönereglering, som vid 1918 års riksdag genomfördes, måste anses i hög grad otill- 

 fredsställande, såsom ock skogsstatens samtliga tjänstemannagrupper i sina yttranden om 1915 

 års lönekommissions förslag anfört, fä vi i underdånighet hemställa att en eventuell kom- 

 mitté mätte åläggas att sä påskynda arbetet, att förslag till en fullständig lönereglering kan 

 föreläggas 1919 års riksdag. 



Skulle Eders Kungl. Maj:t behjärta vår underdåniga anhållan, få vi i underdånighet an- 

 hålla, att i denna kommitté representanter för skogsstatens såväl högre som lägre tjänstemän 

 måtte insättas. 



Underdånigst 



UNO WALLMO 



Carl von Schönberg. Carl Björkbom. Ragnar Ekman. Georg Nordfors. 



Hans Melander. Oscar J:son Bragée. T. A. Nilsson. 

 Stocktolm den 3 sept. 1918. 



