278 X H. MEJ.ANDKR. 



För att än bättre än onistående tablå åskådliggöra virkeslagrets fördelning 

 ha de i densamma ingående siffrorna omräknats och har det då visat sig, 

 att i Norrland och Dalarim på var jo:e har i medeltal finnes: i timmerstock 

 13' X 5 ''"Ii", 3 st. pappersvedstockar 10' X 4^/i", 2 st. kolvedres 1,2 m höga 

 med 10' ved och 10 cm:s medelkubb, i lösmeter ved och en 3 Y2' fots 

 planka 3" X 9"; dessutom finnes pä var 45:e har i slipers och på var 5oo:e 

 har I stängselstolpe 210 cm X 15 cm. I sryära Sverige däremot finnes pä 

 7)arjc hektar: i timmerstock 10' X 4 Y2"» 3 st. pappersvedstockar 10' x 4^4"» 

 I kolvedres, något mer än 2 lösmeter ved och en 5 fots planka 3" x 9"; på 

 var 44:e har finnes dessutom i slipers och i stolpe på 12 Yg har. För att 

 ej få alltför ojämna tal ha smärre avrundningar gjorts. I medeltal var den 

 upphuggna virkesmängden per hektar 13 gånger större i södra Sverige än i 

 Norrland och Dalarna. Av de olika distrikten står Bergslagsdistriktet högst 

 med 2,15 fm'^ per hektar, under det att Nedre Norrbottens distrikt är lägst 

 med endast 0,05 fm^ per hektar. 



För själva virkesbokföringen är det tillräckligt att känna lagrets storlek i 

 kubikmeter. 



Att dessutom känna lagrets värde är även av stort intresse och helt enkelt 

 nödvändigt, om virkesbokföringen skall ingå som ett led i huvudbokföringen. 

 Vid en dylik värdering kan man givetvis gå till väga på flera sätt. Antingen 

 kan en mera schablonmässig värdering göras, varvid varje virkessortiment 

 åsättes ett för hela landet gemensamt ä-pris eller ock kan en mera nog- 

 grann uppskattning göras, varvid varje virkespost värderas. Vid prissättningen 

 måste man även hava klart för sig om gängse salupris eller eventuellt annat 

 ä-pris bör användas. Då virkesbokföringen enligt kommitténs förslag utgör 

 en integrerande del av huvudbokföringen, synes det vara lämpligast att till 

 ä-pris välja självkostnadspriset, vari för virke, som ligger i skogen, bör ingå 

 huggningskostnader jämte därmed förenade kostnader för utmärkning och 

 andra härmed jämförliga kostnader. I de fall, då virket är framforslat till 

 lastageplats, bör i självkostnadspriset även ingå transportkostnader. Något 

 rotvärde bör däremot ej åsättas virket. Självkostnadspriset är således lika 

 med det direkta mervärde, som virket erhållit i och med avverkningen. 

 Indirekt kan virket i och med avverkningen även erhålla ett mervärde om, 

 såsom ofta är fallet, efterfrågan å upphugget virke är större än å rotstående 

 skog, och priserna härigenom å det förra slaget av virke äro proportionsvis 

 högre än å det senare slaget. Gängse salupris bör ej heller åsättas virket i 

 ett dylikt fall, då däri även ingår ett visst rotvärde, vilket vid uthålligt skogs- 

 bruk inbegripes i de olika skogarnas värden och sålunda ingår i huvudbok- 

 föringen genom fastighetsredovisningen. 



Vid den värdering, som av kommittén verkställts av \irkeslagret och som 

 även föreligger i nedanstående tablå (tab. 2), ha värdena beräknats pä sä 

 sätt, att för varje revir ett genomsnittligt ä:pris åsatts varje virkessortiment. 

 I de fall då en del virke av samma sortiment kvarlåg i skogen och en del 

 åter var framforslat till lastplats, ha olika ä-pris åsatts de olika virkesparti- 

 erna. Uppgifter angående genomsnittliga självkostnadspriser ha lämnats av 

 revirförvaltarna. 



Enligt den sålunda verkställda värderingen skulle värdet av det redovisade 



