27 



Vissa ledamöter av statsutskottet ansågo emellertid, att utskottet 

 bort för generaldirektören i domänstyrelsen föreslå enahanda avlöning 

 som för statskontorets chef. 



Till stöd för denna mening anförde reservanterna bland annat, att de funnit 

 de skäl, som framlagts för att cheferna för domänstyrelsen och telegrafstyrelsen 

 skulle vara, med hänsyn till ämbetsverkens affärsverksamhet, med varandra jäm- 

 förliga, icke vara övertygande. En väsentlig skillnad syntes förefinnas emellan den 

 verksamhet, som utövades av telegrafverket, vilket dreve en omfattande verkstads- 

 rörelse och hade att ingå avtal om högst betydande varuinköp och, ä andra sidan, 

 domänstyrelsens skogsförvaltning, vilken, vad beträffade den affärsmässiga delen 

 därav, eller virkesförsäljningen, till stor del utövades av verkets underlydande organer. 

 Den aftarsskicklighet, som borde stå till domänstyrelsens förfogande, syntes därför 

 ej med nödvändighet böra vara tillfinnandes hos domänstyrelsens chef utan borde 

 kunna påräknas hos hans underordnade inom verket eller skogsstaten. 



Vid frågans behandling inom riksdagen stannade kamrarna i 

 olika beslut, i det att första kammaren biföll Kungl. Maj:ts proposition 

 i denna del men andra kammaren biträdde det av reservanterna inom 

 statsutskottet framlagda förslaget. Vid gemensam votering bestämdes 

 riksdagens beslut i enlighet med andra kammarens mening. 



Chefen för domänstyrelsen är alltså likställd med generaldirektörer 

 i allmänhet inom centrala verk och åtnjuter sålunda en avlöning av 

 11,000 kronor, därav lön 7,000, tjänstgöringspengar 3,000 och orts- 

 tillägg 1,000 kronor. 



De skogssakkunniga för södra Sverige hava uti sitt betänkande 

 jämväl behandlat frågan om chefskapet för domänstyrelsen och hava 

 därvid anfört huvudsakligen följande. 



Med hänsyn till den mångfald rent skogliga eller skogligt administrativa 

 ärenden, som berodde av domänstyrelsens prövning, krävdes numera med nödvändighet, 

 att de avgjordes av en person med högre skoglig fackbildning. På grund därav måste 

 med nu bestående ordning styrelsens chef för visso tagas ur fackmännens led. En 

 följd härav bleve åter, att personvalet måste göras inom en tämligen liten krets. 

 Det kunde då tilläventyrs tänkas möta svårigheter att finna en person, som förutom 

 de rent skogliga kvalifikationerna besutte den personUga duglighet i organisations- 

 frågor och den beprövade erfarenhet i politiskt-ekonomiska ting, vilken dock måste 

 finnas hos styrelsens chef De olägenheter, som härvid kunde uppstå, ansågo de 

 sakkunniga vara så avsevärda, att utvägar måste sökas för deras avhjälpande. 



En lösning av frågan kunde enligt de sakkunnigas förmenande vinnas på det 

 sätt, att till generaldirektör och chef för styrelsen alltid valdes en person, som 

 besutte de högsta kvalifikationer i fråga om organisatorisk förmåga och erfarenhet 

 i politiskt-ekonomiska ting. Den rent skogliga fackkunskap, som därjämte borde 

 finnas i styrelsens ledning ansåge de sakkunniga böra förvärvas därigenom, att 

 generaldirektören, som närmaste man och souschef erhölle en skogligt bildad fack- 

 man. På detta sätt syntes de båda olika grenarna av domänstyrelsens verksamhet 



