2r;4 sk()(;svAri)SS'I'yrelskrnas hkkät'jki,ski< 191 7. 



crivetvis borde komina ifråga, vore de tjänstemän ocli tillsynin^smän, 

 som voro anställda hos skogsvårdsstyrelserna i de särskilda länen. För 

 avverkningarnas snabba bedrivande erfordrades dessutom, att alla sädana 

 arbetare, som eljest vore sysselsatta med skogskultur och andra dylika 

 arbeten under skogsvärdsstyrelses ledning, nu i stället i största möjliga 

 utsträckning användes för vedavverkning. Det syntes därför vara nöd- 

 vändigt, att skogsvårdsstyrelsernas verksamhet för innevarande är i stor 

 utsträckning inskränktes. 



På grund härav har bränslekommissionen hemställt om åtgärders vid- 

 ta^Tande i syfte dels att av skogsvårdsstyrelserna planerade arbeten för 

 skogskultur och andra dylika åtgärder, som icke voro oundgängligen 

 nödvändiga, måtte tills vidare inställas, dels ock att skogsvårdsstyrelser- 

 nas tjänstemän och tillsyningsmän måtte efter därom hos vederbörande 

 styrelse från bränslekommissionen gjord framställning ställas till kom- 

 missionens förfogande. 



Häröver har domänstyrelsen denna dag avgivit infordrat utlåtande. 



Vid föredragning av detta ärende har Kungl. Maj:t, som funnit vad 

 bränslekommissionen sålunda anfört vara med hänsyn till föreliggande 

 förhållanden värt synnerligen allvarligt beaktande, härigenom velat an- 

 moda Eder att söka i vad på Eder ankommer i så stor utsträckning 

 som möjligt tillmötesgå bränslekommissionens nu gjorda framställning samt 

 att i övrigt i förekommande fall biträda kommissionen och främja dess 

 arbete för tillgodoseende av landets bränslebehov. 



Avlöning åt den personal, som genom Eder ställes till bränslekom- 

 missionens förfogande, kommer givetvis att bestridas av kommissionen. 



Stockholm den 7 maj 191 7. 



K. Dahlberg. 



Axel Mörner.» 



Visserligen fortsattes de påbörjade kulturarbetena ännu någon tid; 

 men att därefter planera nya skogsvårdsarbeten var otänkbart. 



Bränslekommissionen drog alla arbetskrafter till sig ej allenast genom 

 betydligt förhöjda avlöningar utan även genom de till sina arbetare ut- 

 delade större förmånerna bestående i flerdubbla bröd-, socker-, kaffe- och 

 fläskransoner m. m. Förmåner som i dessa tider helt naturligt äga ett 

 oskattbart värde för allmänheten. I denna konkurrens kunde den enskilde 

 arbetsgivaren ej längre tävla. 



Det var endast i de långt avsides belägna skogarna, som den en- 

 skilde skogsägaren kunde bedriva arbeten för skogsvård med där be- 

 fintliga bofasta arbetare, vilka av olika orsaker ej ville lämna hemorten. 



