6oo. 



RUPPIA MARITIMA. 



Linn. Fl. Svec. n. i54. — edit, Wahlenb. n. 207. 



JJet är oti-oligt lill Iivilkcn grad hafvet göder närligganjc 

 land; och om hafsväxterna icke alltid utgöra hufviulsjikf n i 

 denna gödning, saäro de åtminstone alltid vehiklet för densamma. 

 Således blifva äfven de magraste hafsväxter af stor betydenhet 

 och ett vigtigt medel till naturens välgörande syitning. " Jemte 

 sin sälta och sina mänga kräk öfverdrager hafvet all ting och 

 i synnerhet växterna med en viss fetmaj som sedan medde- 

 las a t landet. 



Dessa och andra för landet så välgörande omständigheter 

 hafva dock den följd, att hafvet i allmänhet får mindre blom- 

 mande växter. Man ror der icke bland rosor, säsom pä en 

 blomsteräng, tillhörande den oskyldiga näckens område, utan 

 dess mesta växter förblifva nästan alltid under vattenytan, och 

 till följe deraf nödvändigt mer eller mindre ofullkomliga till 

 sin blomning. 



Uti den naturliga ordning, som Linné kallade Inunclatce, 

 och som nyare forskare till en del gifvit namn ai Pofamo- 

 philce, är detta ganska tydhgt. Det stora slägtet Potamoge- 

 ton har uti söta och lugnju-e vatten de största och bäst blom- 

 mande arterna, som nagre forskare velat finna tvä-hjertbladi- 

 ge. Deremot ju mera dess arter komma nedåt hafvet, dess 

 mindre utbildade blifva deras blommor och i synnerhet frön, 

 och tillika omgifva bladen nederst säsom skidor stjelken, lika- 

 som för att dess bättre utehåll a hafsvattnet. Således lyckas 

 de^s sista arter likasom sylta åt häi- följande slägte, som ensamt 

 tillhör halvet, nv\\ af sin mindre iitbildniug liemtar de mesta 

 käiinetecken. 



Riippia har således blott två-blommiga pedunkler eller 

 ax, blommorna nästan alldeles bara, så att blott tandningar fin- 

 nas pä blomfästet (såsom kanske någon leraning efter blom- 

 blad), slåndareknapparna enkla och enrummigc, fastade med en 

 punkt på baksidan, och sprickande blott mot ändai-iia , ufaii 

 att afgifva tydligt frömjöl, fruktämnena efter blomningen ut- 

 skjutande på hvar sitt skaft, som slutligen betydligt aflägsnar 

 fröet från blomlästet; fröet äggformigt, sncdt, innehållande en 

 sort frögula, i topppen af hvilkcn sitter ett frölosler, som 

 tyckes bestå nästan blott af lilh-olen likasom hos de hjerlblads- 

 lösa växtei'na. 



Växten förändrar sig nog mycket, men detta tyckes kun- 

 na förklaras af dess olika växtställen, utan att man för detta 

 slägte behöfver mera antaga flere arter än för andra dylika 

 afvikande växter (såsom Zannicheliia m. fl.), åtminstone icke i 

 norra jord-halfvan (hemisphaeren). Mail kan hos oss ui'5kilja 

 löljand« trenne artlorändringar; 



