656. 



PlSUM MARITIMUM.' 



Hafs-i^tor." Strand-Ärtor. 



Bladskaften äfvensom stjelken trekantlge. StipUrnp 

 pilformige. Blomskaften mångblommige. 

 Linn, Fl, Svec. n. 64o, ed. Wahlenb. n. Soi, 



Uti deh stora Ärt-Ordningen kan väl Ärtslägtet icke annat 

 an anses för medelpunkten; och vi torde således iä beti-akta 

 detta slägtets yttersta utskott mot norden såsom ett bevis, huru 

 och på livad sätt naturen som längst i demia rigtning kan 

 stiäcka sin alstrande förmåga. 



Utan att alfvarligen sätta denna växts slägte i fråga,' haf- 

 va dock nägre författare tyckt den närma sig till slägtet La^, 

 thyrus. Vi finna likväl de stora stiplerna, mänga småbladen 

 och hela utseendet så alldeles tiUkännagif va ett Pisuni som det 

 synes vara möjligt, blott med den inskränkning eller indragning 

 i formerna, som är en nödvändig följd af hela växtens min- 

 dre storlek , kanske också af dess fleråriga rot. Man ser näm- 

 ligen att ettåriga arter, sädana som alla öfriga egentliga ärtsla- 

 gen äro, särdeles då de tiUliöra en bättre odlad jord, oftast 

 mera froda sig till örten och alla ofvan jord varande delar; 

 dä deremot flerårige, i synnerhet de, som liksom demia myc- 

 ket krypa med roten, använda mindre del af sin kraft till 

 örtens utvidgning. Den mera skarpa vetenskaphga characte- 

 ren, som fdr ärtslägtet, Pisum, består i en trekantig styV är 

 i allmänhet för dessa slägten mindre tydlig; men närvarande 

 art förnekar icke heller i detta aiseenae, utan last mer bekräftar 

 sitt slägte. 



Enligt den allmänna erfarenheten, att växterna pa hafs- 

 stranden sträcka sig som längst mot norden, tillhör också det- 

 ta ärtslägtets nordligaste utskott, hafskanten-, men deraf följer 

 alldeles icke, att denna växt förekommer som bäst och ymni- 

 gast vid de saltaste och vidaste hafven. Tväitom synes det vara 

 tydligt, att den söker haivets mildrade jemna temperatur, me<I 

 möjligast undvikande af dess för stora sälta och öpna våld- 

 samhet, som tydligen än mer minskar dess frodighet. Således 

 finnes den vid Nopdhafvet , icke utom de innersta delarna af 

 Finmarkens stora fjordar, och är der äfven så fm och liten , 

 att man tycker sig se^ en Lathyr^us med till st&rre delen af stjelken 

 blott pä ena sidan eller till hälften pillika, smala stipler, oeh 

 dessförutan en beiydhg hårighet öfvef hela växten. Ino-m Ta- 

 na-elfs utlopp »r den redan mycket frodigare. I Bottniska vi- 

 ^ ken häller den sig ganska vacker på de yttersta öarna t. ex. 

 på Tafleskären utanför Umeå , der den åtminstone icke kan 

 afhållas af vattnets sälta. Längre söder åt synes den åter dra- 

 ga sig in uti åmynningania, och shuligen finnes den både ym- 

 nigast och störst samt ganska glatt, liksom felaktig och bläak- 



