664. 



CAREX LOLIACEA. 



Småaxen nedtill hannbärande, fåblommige, något 

 aflägsnade från hvarandra. Fröhusen dubbelt län- 

 gre än fjällen, aflångt elliptiska, trubbiga i top- 

 pen och äfven kanterna, från hvarandra spär- 

 rande. 



Linn. FJ, Svec. n, 84o. -- ed. Wahlenb. n. io45. 



u. 



ti det stora Starrslägtets samma afdebifng med den sednast 

 förestiillda Klapper-staiTen intager denna ett sednare rum 

 bland en mängd arter, som icke allenast utmärka sig med en 

 särdeles blekhet, utan ocksä liksom samla sig omkring den 

 egentligast så kallade C. cajiescens. Fi^amför alla dessa ut- 

 märkef sig näivaiciJiJe art uied symierligt stora frukter, som, då 

 de föröfrigt äro mycket trubbiga ocli utstående , gifvit anled- 

 ning, att likna den vid Lolium, i synnerhet vid det sä kallade 

 Jaoliimi arpense Sv. Bot. n. ögS., hvaraf artnamnet blihåt 

 taget. Dessa frukter synas så mycket betydligare , som alla 

 andra delar äro desto mera tumia och smala, så att grä- 

 set hörer till de finaste i slägtet. 



Detta gräsets finhet och slankighet kan sjaias stå i nä- 

 stan samma förhällande till växningsstället , som hos sednast 

 beskrifne Malaxis. Liksom densamma förekommer det i 

 synnerhet uti täta Alkärr, dock så att det särdeles tycker om 

 kallkällors granskap oclx äfven fordrar bergaktigare orter, uti 

 hvilka det förekommer ända högt upp uti Lappmarken. Arten 

 går deremot mindre söderåt, så att den knappt är sedd nedom 

 östergöthland. Den hörer ocksä i afseende på andra riktnin- 

 gar, så vida man känner, nästan blott till Sverige i den be- 

 märkelse , som det uti Svenska Floran rättast erhåller , och är 

 derföre en af de Linnés arter , om livilka utländska författare 

 varit i största ovisshet i brist på rätta föremålet. Man hac 

 derföre äfven skäl, att lemna densamma rum uti Sv. Bot. förr 

 än många andra ansenligare , men i anseende till sin veten- 

 skapliga historia mindre märkvärdiga, arter; ty Sv. Bot. synes 

 väl först och främst efter det mest nyttiga böra upptaga i 

 synnerhet det, som på en gång är eget för Sverige och för dess 

 Linné, och hvarom man dessförutan så svårligen utom landet 

 far en riktig kunskap. Föröfrigt kan det icke blifva utan nå- 

 gon nytta, att känna landets egenheter, som förr eller sednare 

 och mer eller mindre fordra sitt afseende. 



Ganska få arter inom Starrslägtet synas genom sin vek- 

 het blifva så pass ätliga för boskapen som denna ; men dess 

 sparsamma förekommande, härx-örande af det högst egna växt- 



