'669. 



GALIUM SVAVEOLENS. 



Bladen sex i hvar krans, aflångt lancetformige , uJ-; 

 dade . något hårkantade. Stjelken nedliggande , li- 

 tet hårig. Blomskaften längre än bladen , mest 

 treblomige. Från med krokformige hår samt af 

 blomkronans storlek» 



.Wahlenb. FL Lapp. n. Sii. Sv. n. 177." 



Ut 



ti det med talrika arter hos oss försedda slägtet Galium 

 (eller egentligaste Madra) har Sv. B. redaii gifvit exempel 

 af de fleste afdelningar. ViG,n närvarande arten hörer väl icke 

 till de aldrasista i slägtet, lx^^lka utmärka sig med särdeles 

 stora och uppblåsta frön, (hvilka med sin liflighet liksom er- 

 sätta den blott årliga rotens förgänglighet); vslqw den har sin 

 plats näst framför dessa artei-, och öfverensstämmer med dem 

 uti att hafva fröen betäckta med en längre hårighet, som slu- 

 tas med hakar eller krökta spetsar, hvarigenom äfven den i 

 någon män blu* till ett Snärj-gräs. I dessa sednare afseen- 

 den kommer denna art närmast en annan för Svenska Floraii 

 ännu mera, men annars i det hela mindre, ny art [G, rotiin- 

 difolium) , från hvilken den dock med sina sex blad och dessa 

 blads form m. m. lätt skiljes. Aldi-amest utmärker sig närva- 

 rande art med sin angenäma lukt, hvilken dock liksom hos 

 den närslägtade Mysk-Madran, Aspei^ula 06^o/-a/a, blir märk- 

 lig först under vissnandet eller börjande torkning och således 

 af denna arts första upptäckare blifvit obemärkt. T anledning 

 af denna så utmärkta och i liela slagcet Galium annars icke 

 veterligen förekommande egenskap har arten också falt sitt 

 namn, hvilket man trott sig icke kunna annat än bibehålla, 

 ehuru det synes fullt afgjort, alt det är samma art, som förut 

 blifvit upptäckt i Norra Arnerica och kallad än G. trijlorunh 

 än G. ■pensylvanicuni. Af båda dessa har man haft lillfalle 

 aLt undersöka verkligen säkra original-exemplar, som företedt 

 i allt äfven i anseende till vällukten fullkomlig likhet med våra. 

 Sedan man således fullgjort den första pligten , alt väl 

 skilja allt hvad skiljas bör; så torde man få öfvergå till andra 

 sammanställningar (eller combinalionei-). Redau' under N. 665. 

 har man framställt de geograpbiska betraktelser, som denna 

 och andra växters förekommande både i America, Grönland 

 och Scandinavien kan föranleda. JNågra andra hemtade mera 

 Irån Naturalhistorien torde här kunna tilläggas. Det är en af- 

 gjord sak, att skillnaden mellan slägtet Galium och Asperula, 

 bestående i korUre och längre blomkrona, är så liten, att ar- 

 ter vandrat från det ena till det andra slägtet. Ehuru näi- 

 varande art efter Natural-hisloriska kännetecken är ett olvif- 

 velaktigt Galium, så låter den derföre väl sammanlikna sig 

 med Asperula odorota. Emedan denna sistnämnde upphör att 



