673. 



RANUNCULUS hederaceus. 



FrSn tvärtöfver skrynklige. Fröfästet glatt (utaa 

 hår). Stjelken krypande (rotslående) , trådlik. Bla. 

 den nästan njurfornnge, trubbigt femflikige. Blom- 

 fodret nästan lika långt med de aflånga kronbla- 

 den. Ständarne knappt flere än tie. 



Linn. Sp. Pl. ed. Willden. 2. p. i33i. Wahlenb. Fl. Sn n. 627. 



u. 



'ti det stora Ranunkelslägtet , som flere gånger blifvit om- 

 talt i Sv. Bot. , utgör denna och en annan likaledes i vattnet 

 alldeles flytande art en egen afdelning eller snarare ett bi- 

 hang, som kännes med skrynkliga frön och med en blottad 

 glandel-öppning vid kronbladens klo (utan någon fjällforraig 

 betäckning). 



Den allmännaste af dessa arter {Ranunculus aquatilts) ar 

 liksom många andra i vatten ofta förekommande växter sä 

 måiigformig , att man måste tveka att framställa den uti ett 

 sådant verk som Sv. Bot., der ingen af de allmännaste for- 

 merna borde fela, m^n så fa finna tillräckligt utrymme. E- 

 medlertid barman, för att något begränsa densamma, velat lå- 

 ta denna sällsyntare arten gå förut,, hvilken i alla afseeuden 

 lättare låter bestämma sig. Den finnes nästan endast i sådana 

 källrännilar, som äro nära hafsstranden och således ofta blifva 

 delaktiga af den sälta eller fetma , som tillhör densamma. I 

 sammanhang härmed synes den hafva fått de små blommor 

 med knappt mer än tie ståndare och den glatthet till och med 

 på fröfästet, som bäst skiljer den från allmännaste Vatten-Ra- 

 nunkeln. Men ehuru ståndarnes antal således förringas och 

 kronbladens storlek aftager, så lider dock denne arten ingen 

 förminskning till hvarken kronbladens eller blomfoderbladens 

 antal, såsom händer med några gulblomige för vatten mindre 

 tålige artei'. Der jämte hafva bladen på denne art en mera be- 

 stämd Murgrönslik form, hvilken tilhka med den ofta rot- 

 slående stjelken gifvit anledning till artnamnet. Sjelfva bla- 

 den äro äfven något tjockare eller saftigare liksom beständigt 

 grönskande, och på öfre sidan märkta med en mör^kare oftast 

 femstrålig stjerna, som saknas på den andre. I det hela är 

 växten mycket mindre, oftast ganska oansenlig, hvilket också 

 bidragit att den blifvit så sent bekant såsom svensk. Linné 

 hade dessutom icke sjelf besökt den landsort, som i synner- 

 het framalstrar densamma. 



Bredvid hafvet finnes den såsom sagt ymnigast uti det så 

 nakna Halland, särdeles söder om Halmstad; äfven något uti 

 tillgränsande delen af Skåne; rti^n föröfrigt endast vid Wisby 

 gamla hamn (hvilket synes vara ett undantag, så mycket mera 

 som den der är mycket liten och icke finnes vid Tysklands 



