676. 



Då vi sålfedes iitga från den mest originella Linnseiska' 

 växten, kunna vi. väl anse troligt, att den som linnes på Fär^- 

 öarne och Skottland' är den samma med vår jjå Hemsön ; mea 

 den Södra Europas bergstrakter (t. ex. Österrike, in der BriibI) 

 tillhörande u4rabis hispida måste man antaga såsom' eil alldeles 

 säi-skild art och verklig Arabis. D^n sednare skiljer sig med 

 enstöiTe och rakare växt., med en rimaktig blånad {glauce- 

 «ce«^/a) på bladen, hvilka i synnerhet mot sj)elsen halva star- 

 kare och längre hår (hvai-af artnamnet), med dubbelt längre 

 skidor (sex gånger längre än eget skaft), ett blekt färgadt och 

 i kanten m3rcket hinnaktigt blomfoder, samt mycket större 

 Llomblad. Grunden af blomman syiies vara gulaktig (då den 

 på vår Noi'rländska art deremot snarare är violfärgad) ; hvilka 

 färgor icke pläga omve^ila, utan åtminstone i nordiska blom- 

 mor hålla sig beständiga i vissa slägten, så att den blåaktiga 

 jnera tillhör Cardamine, den gidaktiga mera -^/"aé/s -slag tet, 

 och hos dem vara benägen att ökas under mindre varsam tork- 

 jiing likasom< hos Drabce. Om dessa skilj ak ligheter såsom mest 

 bestående i ett mer eller mindre skulle synas otillräckliga, så 

 få vi tillägga att den utländska, växten på sitt ställe växande 

 Jiar synts oss till hela utseendet så olika,, att vi der icke ihog- 

 koiumit vår lilla norrländska Cardamine. Vi tvilla således icke 

 på skiljaktigheten, ehuru vår Norrländska art också förekom- 

 mer hårig, men hårigheten är jiå densamma kortare och sträc- 

 ker sig ofta då hela stjelken uppföre ända pä blomfodret, som 

 yi icke sett hända på den Österrikiska arten, och det utan 

 att andra väsendtligare kännetecken förändras. Den så kallade 

 \Arabis Crantziana Ehrlu har väl smärre blommor ungefärli- 

 gen såsom den ISorrländska , VL\en i allt annat synes den mera 

 ijfverensstämma med Österrikiska växten, så alt ingen förbin^ 

 .delse emellan de tvänne hufvudarterna derigenom ådagaläggas. 

 Ojn nu dessa artbesläinmelser äro riktiga, så följer att den 

 rätta C. petrcea bhr en af de växter, som finnas blott på en 

 Ivär-zon nedom Arctiska ki^etsen från America allt till Öster- 

 sjön: det vill säga tvärsöfver den bredaste och mest strömande 

 c5ppiiing, som verldsharvet åstadkommer mot norden. Den synes hål- 

 la si^ som mest och vara bäst characteriserad på öar i denna Zon. 

 'Att den hos oss finnes endast pa öar vid mynningen af Norrlands 

 Btörsta flod, kan komma deraf, att nordiska climatet der m&st tempel 

 reras nästan på sätt som nämnt är under N. 670, och det äfven deri- 

 genom, att Östersjöns vatten, der Bottenhafvet är som bredast, vissa tider 

 kommer i ett särdeles stigande mot den stora ur floden nedfailanda 

 vattenmassan ungefär såsom i Roslagen. Således finnes den som al- 

 dramest utmärkt på Bbndskär i mynningen af norra utloppet och på 

 liossmen ; föröfrigt såsom sagt på Hemsön. 



Tab. tecknad efter växten på Hemsöns norraste udde af Herr Lse- 

 stadius. a. medelmåttigt stort stånd i sin vanb'gasto ställning med nå- 

 gra redan uppspruckna skidor och vid b. tillhakarullade skal. c. blomma 

 sedd uppifrån och d. nedifrån. e. kronblad , litet urnupet. f. stån- 

 dare med pistill och vid ** körtlar utmed basen. g. fröskida nedtill 

 afskuren och uppsprucken , så att skalens ringa kölforniighet med rygg- 

 nerv synes. h. en lika visad skida utaf stånd från de yttersta hafs- 

 IcIIpporna, på hvilken intet tecken till ryggnerv å do blott kuF'é* 

 skélen finnes, i. ett örtblad. 



