679. 



ASTRAGALUS alpinus. 



Stjelken nedliggande. Bladen med nie par småblad, 

 af oval form. Blomklasarne längre än bladen, med 

 nedhängande blommor och ärtbaljor; de sednare utom 

 blomfodret på skaft uthängande, spetsade, hårige. 



Linn. FJ. Svec. n. 6Gi. ed. Wahlenb. n. 824, 



D 



å de egentligaste Ärtväxterne (Tjock-hjertbladige, 

 Sarcolohce) alltid bafva ståndarne delta i två knippen såsom 

 bästa DiadelpLister , &å finnes det deremot ibland de tunn- 

 hjertbladige fjäiils växt erna en afdelning, som har 

 alla ståndare-strängarna hopväxta i en enda stam, "isom blir 

 ett slags falsk Monadelpbi. Om denna bopväxning löranledes 

 af fröens och fruktens antydda tunnbet, kan man väl lemna 

 derbän; men en sådan sammanställning är åtminstone något, 

 som tanken kan fästa sig vid till minnets underbjelpande. 

 Här måste vi nu skynda att anföra det Genista hörer till den- 

 na afdelning. Det slägtet skiljes också ganska väl med sina 

 tunna och långa skidor från Ononis och Anthyllls; men med 

 Spartium är det deremot så nära beslägtadt, att många nyare 

 författare fört vår Spartium scoparium \i\\ Genista , åoc^ slut- 

 ligen bätbre till Cytisus. Vi lemna med flit allt så som Linné 

 gifvit oss det, då nämligen icke större skäl till ändring före- 

 kommer än som här är bändelsen; och anse Genista skiljd 

 med öfre blomfoderläppens tydliga två-tandning och seglets 

 aflånga form, då deremot Spartium bar blott litet urnjupen 

 öire blomfoderläpp och ett bredt, mycket mera ansenligt segel. 



Hvad Genisternas geographiska förekommande angår 

 är det mycket märkvärdigt, att de växa endast uti de vestra 

 mot stora hafvet vända landsoiterna, och denna art särskildt 

 är den, som allmännast förekommer uti den aldramest för Ve- 

 sterhafvet utsatta orten af Halland. Det är icke här nu rum 

 alt betrakta hvad som gör denna ort till en sådan ljung-mark ; 

 nog af att detta sker till den grad, att sjelfva fjärils växterna 

 måste antaga Ijunglikt utseende och liksom denna dela ljun- 

 gens växtställe eller krypande gömma sig ibland densamma. 



Slägtet Aslragalus deremot såsom riktigt Diadelphiskt har 

 också en tjockare fröbalja, men hvars tjocklek synnerligen 

 nog häiTÖr deraf, att den är på längden till hälften tvårum- 

 mig. Det synes som hade de hos detta slägte nästan i högre 

 grad än hos det föregående tunna fröen lemnat så stort rum i 

 fröbaljan, att den ena fÖreningslinien fått tillfälle att intränga 

 i caviteten och skilja fröen i två rader eller åstadkomma ea 

 ofullkomlig tvårummighet. Detta kan ske på två sätt: antin- 

 gen att den undre från frön bara fÖreningslinien uppstiger så- 

 som hos Astragalus, eller att den öfre fröbärande sömmen 

 nedtryckes såsom hos Phaca. Att vidare underdela dessa slag- 



