687. 

 HOLCUS ATKOPURPUREUS. 



Smcibtommorne t\k (eller sällan 5 och 4), bägge (el- 

 ler alla) försedda med lika uppstående borst och 

 fullkomliga frön, särat vid basen omgifna af hår 

 och mot toppen linluddna. Blomfodren inneslutan- 

 de alltsammans (till och med borstens toppar), 

 tillspetsade. 



Wahlenb. FJ. 5v. n. g3. (under Aira). 



G. 



Träsens indelning och bestämmande till sina slägten påkallat 

 kanske mera förbättringar au någon annan Natuilig Ordning 

 bland de tydligen blommande växterna. Utaf nyare försök här- 

 iitinuan synes oss Raspails vara det mest lofvande. Det har 

 haft en sådan inflytelse på var öfvertygelse , att den här iöre- 

 stäuda arten nu blifvit flyttad hll ett annat slägte, och det p3 

 så goda skäl , att varaktigheten af denna förändring synes 03« 

 Tara otvifvelaktig. 



Slägtet Holcus, Ludd-tåtel, (hvars tvänne gamle ärter 

 förut äro gifna i Sv. Bot. nämligen lanatus under n. 84 och 

 mollis under n. 198.) skulle enligt den gamla (der också med- 

 delade) slägtskiUnaden kännas af tvänne olika småblomraor inom 

 livait och ett blomfoder, af hvilka dan öli-e var hanne och en- 

 sam boi^stbärande ; men detta kännetecken, såsom egentligen be- 

 stående i en missbildning eller bristfäUighet, kunde icke uatiu:- 

 hgen vara hållbart sä vida naturen måste sträfva att bota den- 

 samma. Till detta syftemål synes naturen hafva hunnit hos 

 närvarande art, som fått alla småblommorne lika fullkomliga 

 och således afkastat den gamla slägtskiUnaden, utan att derfö- 

 re vara en mindre god art af slägtet, som således blott behöf- 

 ver att med andra ord bestämmas. Småblommorne äga således 

 hos det reformerade slägtet Holcus en utmärkt litenhet mot 

 det stora blomfodret, som de således icke uppfylla, utan an- 

 taga derinom en sådan fri ställning, att flerestädes så väl vid 

 basen som upptill tomma rum uppstå mellan dem och blomfo- 

 dret. Denna fria ställningen gör att de särdeles lätt utfalla 

 (hvarföre gräset blir fallet för att sä sig sjelf) och aldrig syna» 

 bli viviparerande såsom på flere arter af slägtet Aira o. d. 

 Med detta allt tyckes följa , att borstet icke utgår från basen, 

 •utan från öfre delen af ryggen, samt hos olika arter kröker sig mycket o- 

 lika till och med tillbakars inom blomfodret. Vidare äro småblommorne 

 utan alla sido-nerver och i sammanhang dermed af en jemn , nästan 

 broskaktigoch glänsande substans ungefärligen såsom på slägtet /'Äj/aAJf. 

 För att bättre innesluta småblommorna har blomfodrot en mera båtfor- 

 mig skapnad med inre skalet treköligt. Hela gräset är utmärkt vekt och 

 finluddet, som gifvit anledning till det svenska ganska passande namnet. 

 Oeremot hos det närmaste slägtet Aira, egentlig Tåfel, äro små- 

 blommorne tätt omsvepta af blomfodret och ungefärligen lika stora el- 

 ler litet längre än detsamma, hvllket också derföre icke har någon båt- 

 form eller trekölighet; Borsten utgå från basen och kröka sig icke förr 

 än uppom både småblommorne och blomfodret. Småblommorne hafva 

 oftact två sido«nerver, emellan hvilka tunnheten eller saftlösheien äc 



