689. 



rättståeude ståndare men emellan dem utspärrande pistiller (b* 

 b**) d. i8 Juli 1827 efter ett natten förut varande åskväder, 

 så stai-kt att dylikt icke inträffat pä flere år. Detta bekräftar 

 än vidare växtens stora känsligliet. Fi'ukten är grofvare och öpp- 

 nande sig med flere flikar, men har de i mindre grad nedåt stå- 

 ende fi'öen försedda med en tätare tillsittande och derföre o- 

 tydligare arillus. Denna arten växer blott på djupare rödmos- 

 sekärr och längre ut i de samma, utom föregående, så att de 

 endast vid gränsen blandas något med hvarandra. Det kan ock- 

 så synas som skulle denna arten såsom i det hela grofva- 

 re och bättre närd vara den kraftigaste, men kanske att 

 det mest verksamma ligger på den föregående i den vidare 

 bladskifvan. 



Hvad varaktigheten angår synes denna sednare långbladi- 

 ga artens rot vara mera och tydligare flerårig, då den förra af 

 flere växlkännare uppgifves såsom till roten blott tvåårig. Den- 

 na sednare uppgiften torde dock mest härröra deraf, att de smä 

 bladknopparna, som om hösten sätta sig på den sednare, icke 

 blilva särdeles märkliga förr än gamla ståndet nästan förmult- 

 nat, så att man icke utan större uppmärksamhet ser dem vara 

 uppkomna af ett gammalt stånd och icke af frön. Båda arter- 

 na äro således i sjelfva verket fleråriga, och om man skulle 

 fä dömma af fröens litenhet, skidle man anse den rundbladige 

 arten för mindre skicklig att fortplanta sig med frön än den 

 längbladige. 



Kraiten måste väl egenth'gen vara ungefärligen lika hos bå- 

 de avterne.-. Likväl anses den bättre bibehålla sig hos den gröf- 

 re längbladige arten, så att den bättre bunden i knippor kan 

 föras tiU försäljning. Deremot har den rundbladige arten mest 

 blifvit försökt såsom Läkemedel, kanske mest derföre, att den all- 

 jnännare ocli på lättare tillgänglige ställen växer, dels äfven så- 

 som finare ger vid utprässning mindre af den allmänna örtsaf- 

 ten till utspädning af den sega vätska, som genom de på den- 

 samma talrikare håren utsilas och som utan tvifvel är det kraf- 

 tigaste. 



Tab. är ritad efter stånd tagna i det bekanta Hvltulfsbergskärret vid Upi 

 sala och figurerne betecknade med samma bokstäfver, som på föregående ta- 

 bell. Hufvudfiguren är af medelmåttig storlek efter ett blommande stånd, 

 b. blomma med blomfoder så pass utslagen , som den vanligast förekom- 

 mer, b^ densamma så utslagen, som den endast förekommer under den 

 jnest gynnande väderlek, b** inre delarne derur. c. blomma väl utbredd 

 och sedd midtföre så att alla inre delarne synas i förhållande till hvar- 

 andra. d. fruktämne med pistiller från sidan i naturlig ställning. ©• en 

 pistill ensam med sina tvänne märken, f. fröhus uppsprunget till hälf- 

 ten, g. den ena delen deraf sedd från sidan. h. hela fröhuset uppsku- 

 ret pa^ena sidan och utbredt, så att fröfästena med några vidhängande 

 frön synas. i. frö omgifvet af sin hinna (arillus) och k, klufvet efter läng- 

 den så att fröets storlek mot hinnan än bättre iakttages. Detta har man 

 så mycket sorgfälligare sökt utmärka, som dessa delar hos vår växt af- 

 vika från Gasrtners figur och som härutinnan en hufvudskillnad mellan 

 öcnna art och den så kallade D. anglica skall ligga, hvi|ken vi dock icke 

 rätt känna, utan önska oss upplysning derom. Det är åtminstone visst, 

 att all den i Öfre och östra Sverige oss förekomna Z?. longifolia varit af 

 den nu anförde bfskafFenhetenj 



