C90. 

 MYOSURUS MINIMUS. 



Ifinn. Fl, Sv. n, 276. ed. Wahlenb. n. 348. Syst, Veg. ed. Sprengcl 



1. p. 972. 



M 



in sta Musrumpa är en ordagrann öfversättning af of- 

 vanstäende namn , hvilken man dock icke velat anbringa under 

 titeln af orsak, att ett sådant namn hvarken ar ursprungligen 

 svenskt eller af den större svenska allmttnheten bekant. Väx- 

 ten är sä liten, att den i allmänhet lemnas obemärkt, ocli om 

 den skulle märkas, blefve väl ingen jemfÖrelse med de imder 

 namn af 5 o 1 ö g o n väl bekanta K a n u n k 1 e r n a deraf följ den. 

 Detta oaktadt är furvandskapen med Ranunklerna så stor, att 

 skillnaden till slägte flere gånger blifvit satt i fråga. 



Det är redan af Svensk Botanik bekant, att Ranunklerna 

 förändras på åtskilligt sätt till blombladens och ståndarnes an- 

 tal, så att, om ingen annan skiljaktighet lios närvarande lilla 

 växt ägde rum, skalle man icke för dess skull belasta veten- 

 skapen med ett särskildt slägte. Men det är i synnerhet uti 

 den del, som gifvit växten sitt namn, hvaruti hufvudskillnaden 

 finnes. Man har väl också exempel på Ranunkler, som hal- 

 va utdraget frö-fäste , men icke till sådan grad , att frön deri- 

 genom fä förändrad ställning till sina väsentligaste delar ; en 

 omständighet, som vanligen är af den betydenhet, att icke blott 

 ett annat slägte, utan ofta en annan Natm'lig Ordning deraf upp- 

 kommer. Det är nämligen fröens upp och nedvända eller 

 hängande ställning, som så hufvudsakligen skiljev My o sur us från 

 Ranunklerna, att icke mera kan bU frågan om förening uti 

 ett slägte , utan blott om huru man med bibehållande af ana- 

 logi skall kunna qvarhälla dem i samma JVatnrliga Ordning. 

 Häi^jemte har Myosurus smala ki'onblad med nästan längre klo 

 än skifva och ett blomfoder, som nedlöper utanpå skaftet. 

 Sjelfva örten har både blad och f^nblommige skaft endast frän 

 roten. 



Växten hörertillde egentligaste vårplanterna {planta vernat. ex. Draha. 

 -ferna,Veronicaverna), saatt den om hösten växer till så pass stora plantor, 

 som' tidigast om våren kunna blomma och sedan före midsommaren, 

 gifva mogna frön , hvarefter hela växten försvinner innan den egent- 

 liga sommartorkan kommer. Med denna högst ringa växtens varak- 

 tighet tyckes hela fröbildningen äga största samband. Då de mest mång- 

 åriga växter såsom Palmträden sällan bära blommor och frukt, samt 

 afven våra vanliga trädslag gifva vida mera frukt somliga Sr, så måste 

 deremot en sådan snart förgänglig ört som den närvarande nästan nöd- 

 vändigt gifva frön hvart enda år och det inom en kort gifven årstid. 

 Man ser i allmänhet att sådana växter rakt sträfva till fröbildning , och 

 detta igenkännes hos närvarande i aldrahögsta grad. Den lilla roten 

 och örten är én obetydlighet mot frukten , som utbildad utgör största 

 delen af hela växten , och derlöre ^å rättvist gifvit hela växten sitt 

 namn. Denna således egentligaste Musrumpan eller frukten får en 

 sådan saftighet , att frön kunna utbildas, äfven då eller i fall torkan 

 skulle göra hela den öfriga växten onyttig för näringen. Det blir der- 

 före mindre underligt, att fröet med sitt frö-foster vänder sig mera mot 

 frö-fästet såsom dess näring än mot örten och loten, som det väl kan 

 umbära. Man synes således kunna säga, gtt denna ört på ett utmärkt 



