695. 



NASTURTIUM sylvestre. 



Skidorne jemnsmala, nästan platta, längre än sina 

 skaft. Kronbladen större än blomfodret. Stjelkarm 

 uppstigande. Bladen pennformige : småbladen pä 

 de öfre nästan jemnsmala, sågade, 



Linn. Fl. Sv. n. Sgé. {Sisymbrlum), ed. Walilenb. n. 746. 



XJLnled ningen till denna arts anförande i denna ordning är 

 dels den utmärkt korta stylen, som närmar sig till föregåen- 

 des , dels har mau trott den långa skidan kunna anföras såsom 

 första afvikningen innan de allt för korta komma. Föi'Öfrigt 

 synes denna intet förvandt med föregående utan fast mera med 

 följande art. Den börjar raden af dem, som hafva flerårig 

 rot och i sammanhang dermed större blommor, med kronblad 

 dubbelt större än det äfvenledes gula blomfodret, och framför 

 allt ganska svag frösättning. Kanske äro dessa de smalaste ski- 

 dorna i hela slägtet också de, som gilva minst mogna frön 

 eller liksom blifva förtvinade , ofta oordentligt krökta och säl- 

 lan öppnande sig. I sammanhang härmed är hela växten ut- 

 märkt spenslig, med blad utan alla kanter eller utan öron på 

 bladskaften särdeles den nedi^e delen. Pä den hårda stjelkens 

 nedre del upptäcker man en skarphet , som icke är ovanlig hos 

 sandväxter. Roten synes pä det sättet vara mycket liflig, att 

 den särdeles stiger i sanden eUer gruset och ger nya stjelkar 

 från sidan af de gamle (sä som tabellen föreställer) , utan att 

 der visa någon knölighet såsom pä de följande tvänne ai^terne. 

 Denna art blef först uppgifven såsom Skånsk, utan att 

 Linné synes hafva fästat mycken uppmärksamhet dervid. Man 

 var derföre oviss om densamma tills man vid Mälarn påfann 

 en växt , som icke kan vara någon annan, och fick tillfälle att 

 nogare lära känna densamma. Det är dock blott vid några fä 

 hamnar eller utlastningsplatser vid nämnde sjö , som man hit- 

 tills veterligen funnit den , så att en tillfällig hitkonist frän syd- 

 ligare orter väl synes möjlig, så mycket mera som den håller 

 sig endast i sjelfva strandgruset eller dess sand. Aldrabäst är 

 den funnen vid Strömsholms-canalens utlopp; sämre eller ne- 

 derst med något knölaktig rot förekommer den vid Skokloster. 

 Ehuru den således väl växer i stundom toirare men i synner- 

 het magrare jordmån än de andi-a arterne, så är den dock långt 

 ifrån att hos oss förtjena namnet syluestre, som den synes hal- 

 va fått i sj^dligare länder, der den må hända oftare aflägsnar 

 sig sä mycket från vattendragen , att den kan hinna de på hög- 

 läntare ställen belägna skogarna. Man skall hafva funnit den 

 åt södern ända sill Nya Holland, ehuru icke veterligen under 

 linien såsom föregående art. Det vore då icke imderligt om 

 den blifvit sä utmagrad af torkan, att den kan förekomma oss 



